(22) 
Finvikdal, 
Fig. 18. 
I 
"Surpunpy 
SUdA[DYT AULA 
1 
e ned til Lyfjord, 
*profjåq 
ren atter fremtrædende. Strøg 1409, Fald N. 
Paa vestre Side af Lyfjordvand en mere karakteristisk 
Granit. Stenen ogsaa her spættet med det grønlige 
milde Mineral. | 
Parallelstrukturen her skarpt fremtrædende. Feltspathen 
i Dagen kjødrød, 
Glimmerblade, 
ger. 
Fra Finvikelven mod Nord langs Fjære graa Gneis 
med indlejet Hornblendeskifer. Kalksten optræder ikke læn 
Landet er her temmelig lavt, gjennemskaaret af brede 
Profillinje gjennem Finvikelvens Dalføre til Lyfjordvand og derfra vider 
5 
Øv 
6. 
i Bruddet hvid. Rig paa sort Glim- 
mer. Strøg 1309, Fald 609 N. 
I Skape fra Nord ned mod Lyfjordvand Bjerg: 
arten uden Parallelstruktur. Rød Feltspath — rig paa hvide 
90%, Fald N. 
134 
melse med Forholdet paa den 
nordre Del af Tromsø ved Brevik 
og nordenfor Sandnes. Tilhører 
antagelig det ældste Skiferfelt. 
Lidt ovenfor — et Par Hundrede 
Alen ovenfor Elvens Udløb — tem- 
melig mild Glimmerskifer. Strøg 
Derover en krystallinisk kornig 
Forbindelse af hvid Feltspath, 
vandklar Kvarts hist og her ind- 
sprængt med Glimmerblade. Ste- 
nen viser lagdelt Afsondring og 
Afsondringsfladerne belagte med et 
chloritisk Overdrag. 
Skraaningen af Aasen — paa søndre 
Side af Dalen — dannet af Gneis- 
Granit med hvid til rødlig Felt- 
spath, Kvarts og sort Glimmer. 
Parallelstrukturen paa sine Ste- 
der skarpt fremtrædende. Strøg 
180 9, Fald vertikalt. 
Lidt længer frem en temmelig 
finkornig granitoidisk Stenart — 
af rød Orthoklas og Kvarts samt 
spættet med et mildt grønligt Mi 
neral. 
Ved Lyfjordvand Parallelstruktu. 
