(42) 154 
art har dannet Kvaløens faste Fjeldgrund og at denne efter 
sin paa de forskjellige Punkter noget forskjelligartede Sam- 
mensælning ligesom ogsaa ved den efter de lokale Forholde 
forskjellige Indvirkning fra Atmosfæriliernes Side er omdan- 
net paa et Sted til Hornblendeskifer, paa et andet til chlo- 
ritskiferagtige Lag, paa nok et Sted til Højfjeldsskifer, og 
saaledes endvidere til Granit og graa Gneis. Fra et kemisk 
Udgangspunkt har Gustav Bischof paavist Muligheden af 
saadanne Qvergange fra Lerskifer. ,I Hornblende — siger 
Bischof i Lehrbuch d. cb, und ph. Geologi 2det Oplag 3die 
Del, Pag. 863 — forekommer Kalk, Magnesia, Jernoxydul og 
Jernoxyd i forskjelligartet Vexel. Naar derfor saadaune 
Lerskifere vexle med andre, der ere fattige paa disse Ba- 
ser, saa er der Mulighed for, at hine kan blive omdan- 
nede til Hornblendeskifer og disse til gneisartede Masser. 
Da Lerskiferens Omdannelse til Granit tilfulde er godt- 
gjort, saa er der heller ingen Grund til at betvivle Mu- 
ligheden af en lignende Omdannelse af samme eller amorphe 
Feltspathstene til Syenit.* 
At Lerskifer kan omdannes til Chloritskifer maa lige- 
ledes ansees for en afgjort Sag. | 
Det er vel ogsaa højst sandsynligt, at Fjeldgrundens 
successive Hævning har været, — og muligens fremdeles kan 
virke som en væsentlig Faktor til Udviklingen af de her frem- 
stillede og dermed analoge Forholde. Om Bjergmassernes 
Metamorphose ligefrem er betinget ved Fjeldgrundens Hævning 
eller om denne ikke maaske ligesaasnart kunde være frem- 
kaldt ved Mineraliernes krystalliniske Procesudvikling — dette 
er Spørgsmaale, til hvis Besvarelse man vel endnu har at 
samle det nødvendige Materiale. Paa Forhaand kunde det 
vel være rimeligst at forudsætte, at der i saa Henseende 
kan finde en gjensidig Vexelvirkning Sted. 
Og ligesom man visseligen skal indrømme, at Erup- 
tionslæren ingeniunde vil vise sig istand til fyldestgjørende 
at forklare de mange forskjelligartede geologiske Fænomener, 
der ere at paavise saavel indenfor som ved Grændserne ai 
de granitiske Felter — den overhugger, men løser ikke Knu- 
derne, — saa vil det paa den anden Side være ligesaa indly- 
sende, at Bisehofs Omdannelseslære, der allerede for mange 
