175 (63) 
Storvand og mod Vest af Tagelvens Dalføre.  Gjennem en 
Indsænkning, der fører fra Tagelven over til Strupen- 
elvens Dalføre, deles denne Aasstrækning 1 tvende Dele, 
hvoraf den vestligste fører Navnet Amasvara. 
Fig. i Gere 
-— Profil fra En APG ved Sagvandels sydvestlige Ende op til Myre ved 
> Amasvaras Højslette. —- - Sagvand. 
EE RO 1. Grønne milde tyndskifrige 
PENE» chloriliske Skiferlag med 
x tynde Kvartslag. Strøg 30 
500 P. H4= S0. 9 0 
NÅ a 409, Fald 45% NV. 
9. En haard Glimmerskifer med Granater. Glimmeren krum- 
— bladig og sort. Strøg 170, Fald GOE 
3. Kvartsrig Glimmerskifer med Granater. Fald østligt. 
-— Strøg ikke med Bestemthed at aflæse. 
4. Paa Højsletten kvartsrig Glimmerskifer med storbladig 
Glimmer. Strøg 1709, Fald 45* Ø. 
Fig. 18. Profil over Amasvaras Højslelte. 
«V 
i Spepuadnyg 
Mod Vest er Højsletten bygget af glimmerrige tildels 
tyndskifrige Lag med hyppige Lejer af sort temmelig finkor- 
nig Kalksten. Kalkstenen stikker hyppigen frem i den Del 
af Profilet, hvor Faldet er vestligt og forsvinder saagodtsom 
ganske i den østlige halve Del. Mod Vest er Strøget 170 
med vestligt Fald, længere mod Øst. bliver Faldet østligt og 
jo nærmere man naar frem til det østlige Afheld mod Strupen- 
elvens Dalføre, desto mere afbøjes- Strøgretningen fra: 170 
til henimod 1309. 
Jo længere man paa Hejehen naarfrem mod Øst, 
desto mere synes Bjergarten at nærme- sig den. for det. store 
Glimmerskiferfelt karakteristiske Glimmerskifer. * Paa sine 
Steder og navnlig i den vestlige Del af Profilet synes den 
at staa de mildere Skifere nærmere i petrografisk Henseende. 
Det kan maaske i saa Henseende vel ogsaa fortjene at be- 
mærkes, at den sorte Kalksten, der forøvrigt ellers ikke op- 
træder i Glimmerskiferfeltet, danner Amasvaras Kalkstenslejer. 
