209 (97) 
et Par Hundrede Favne bredt Bælte af en i den forvitrede 
Dagflade teglstensbrun Sten, der efter Længden gaar fra 
Søen over Lavlandet op over Aasskraaningerne til en Højde 
af ca, 500 Fod over Havfladen. Stenen er en temmelig ren 
Serpentin med store indestuttede Partier dels af en grønlig, 
dels af en brun krystallinisk Sten. Begge Varieteter viser sig 
at være en — som det synes — ganske ublandet Diallagsten, 
Navnlig udmærker den brune Afændrivg sig ved sine ofte 
tommestore Krystalflader. Mens den grønne Afændring — 
Smaragdit — her altid afgiver Vand i Kolben for Blæserø- 
ret, synes den brune derimod at være ganske vandfri. 
Fra Balsfjorden over Laxvandejdet udover Sørfjord til 
Ulfsfjord : Paa Fjdet milde Skifere med nordligt Fald. Strøg 
60 a 90*. Ved Laxvandets Ende mod Sjøvasbolten i en 
Bjergknaus sandstenagtig Kvartsit. Ved Sjøvasbotten milde 
sorte Lerglimmerskifere. Lagene næsten horisontale, Laxelvnes 
(Sjaaberg): Lerglimmerskifer. Strøg 1809, Fald 400 V. 
Indenfor Indre-Holmebugt ved Stranden: Kvartsrig måre-Holme- 
Lerglimmerskifer. Strøg 1809, Fald 409 V, Vexlende med bugt. 
tyndskifrige kvartsitiske Lag. Krvarlsiten tildels ren Kvarts 
men oftere ogsaa sandstenagtig. 
Laxvand. 
Fig. 7. 
tind, 
Rismaal/s- 
1, Tyndskifrig kvartsitisk Skifer. Oftere sandstenagtig — 
re identisk med Balsfjordens Sandsten. Strøg 
N—8., Fald 509 V, 
D med. Sirøg og Fald som Nr. 1, 
3. Massiv Bjergart. I Regelen den smaakornige Forbindelse 
af et grønligt augitisk Mineral (Diallag) med Korn af en 
graalighvid Felispathart. Hist og her Partier af saagodt- 
som udelukkende storkornig Smaragdit, der navniig op- 
træder i Grændsepartierne mellem Spr. og den mas- 
sIye Bjergart. 
14 
