225 (113) 
Regelen er ganske massiv, oftere bestemt lagdelt og nærmer 
sig en Hornblendeskifer med bestemt Strøg- og Faldretning. 
Dette Forhold kan finde Sted paa de forskjelligste Punkter 
af Feltet, -— oppe paa Højsletten som nede ved Strandbred- 
den. Navnlig optræder Bjergarten som en overvejende am- 
phibolitisk Grundmasse ved Strandbredden paa begge Sider 
af Tromsesundet samt mod Sandnessund, hvor den som en 
Hornbiendeskifer paa Kryds og Tvers er gjennemsat af en 
 Uendelighed af Aarer eller Gangmasser — af indtil en Fods 
Mægtighed — af hvid Feltspath. lagttageren, der studerede 
disse Lokaliteter, udskilte fra sin Forbindelse med Feltet for- 
øvrig!, vilde neppe falde paa, at han her var inde i et stort 
massivt Felt. Først ved at følge detie gjennem dets Længdeud- 
strækning, vil! Forholdet i saa Henseende træde klarligen frem. 
| Med Hensyn til Bjergartens Bestanddele saa er Felt- 
spathen paa sine Steder rimeligvis Labrador. En tydelig 
Tvillingstribning er idetmindste ikke saa sjelden at aflæse 
paa. Gjepnnemgangsfladerne. Der synes imidlertid at være 
Sandsynlighed for, at her optræder mindst to Feltspathspe- 
cies. Hornblenden er i Regelen sort, undertiden maaske med 
et Stik i det grønlige. 
Glimmer forekommer undertiden som en tilfældig Be- 
standdel enten som hvide Skjæl eller som Klumper af brun- 
lige Blade. Ogsaa Kvarts er underiiden at paavise. 
Noritfeltets. Længde er omtrent 2", geogr. Mil: 
Bredden er jevnt mellem '/, og ”, Mil Med Hensyn 
til de ydre Qmrids af det Landskab, hvori Noriten op- 
træder, er der en paatageiig Forskjel østen og vestenfor 
Bredvikejdet. - Feltet østenfor Bredvikejdet er et vildt søn- 
derrevet Strøg. Under Forudsætning af, at ,,Hamperokken* 
og de øvrige Bjørneskarstinder op til øverste Top ere byg- 
gede af Norit, — hvad paa Forhaand vel maa synes rime- 
ligst — er det rigt paa bratte Styrtninger med mægtige Ur- 
der og besat med alpedannede Tinder, hvoraf enkelte hen- 
høre biandt de højeste paa disse Kanter. Vestenfor Bred- 
vikejdet ere Bjergformerne mildere, idet de optræde dels som 
afrundede Fjeldkoller dels som en større sammenhængende 
Højslette, fra hvilken der hæver sig lavere Aase med lang- 
somt stigende Bakkeheid. Ligesom det fremgaar af Beltets 
Længdeudstrækning, at de Kræfier, der have været raadende 
eller medvirkende under Noritens Fremtræden som selvstæn- 
15 
