(114) 226 
dig Bjergart, have virket i en Retning fra OSO. til VNV., 
saa vil det tillige fremgaa af de orografiske Forhold, der her 
ere fremstillede, at disse Kræfter have virket igjennem det 
længste Tidsrum eller med den største Intensitet paa begge 
Sider og navnlig paa nordre Side af Bjørneskar. 
Med Hensyn til Noritens Forhold til Sedimentærmas- 
serne, saa maa fremholdes, at den findes liggende over oftest 
svagtheldende tildels ogsaa horisontalt liggende Lag af an- 
tagelig ældre Skifere, der ganske mangle Kalkstensindlejnin- 
ger. Opad træder Noriten i den vestlige og største Del af 
Bæltet selv frem i Dagen, uden at være dækket af andre 
Bjergmasser, hvoiimod man i den øsllige Del — fra Troms- 
dalstinden østover — oftere vil finde den dækket af den 
yngre Glimmerskifer med sine Kalkstensindlejninger. Da den i 
Skifergrupperne raadende Strøgreming i Regelen vil nærme 
sig 20%, er Noritfeltet nærmest at opfatte som et Leje mel- 
lem begge Skifergrupper, — men vel at mærke saaledes, at 
Lejets Længdeudstrækning ikke følger Strøgretningen, men 
staar lodret paa samme. 
Noriten synes intetsteds at have indvirket forstyrrende 
paa den ældre Skifergruppes Lagstilling. Derimod maa det 
ikke lades ude af Betragtning, at der intetsteds er lagttaget 
og rimeligvis heller ikke vil kunne paavises nogen skarp 
Grændselinje mellem Skifergruppen og den massive Bjergart. 
I Grændsestrøget er der idelige Vexlinger mellem Bjergar- 
terne, idet — som vist paa flere Steder i Detailbeskrivelsen 
— Baand af den hvide Feltspathsten hyppig optræder — men 
altid som lejeformige Masser — mellem Skiferlagene. 
Hvor derimod Noriten er dækket af Lag af yngre 
Glimmerskifer med Kalkstensindlejninger (næste Hovedgruppe), 
kan Forholdet mellem den lagede og massive Bjergart paa 
de forskjellige Punkter vise sig noget forskjelligt. Paa sine 
Steder synes Noriten ikke at have indvirket paa nogensom- 
helst Maade forstyrrende paa den oprindelige Lagstilling. 
Fig. 22 vil saaledes paa det Klareste godigjøre dette, No- 
riten hviler her paa horisontalt liggende Lag af den ældre 
Skifer og dækkes igjen af skaalformigt bøjede Lag af Glim- 
merskifer med Kalksten. Noget anderledes er Forholdet paa 
Toppen af Rejnheja. Lagenes Faldvinkel er her noget stej- 
lere, Baand af den hvide Feltspathsten optræder temmelig 
hyppigen mellem Glimmerskiferen, og i de saagodtsom umid-. 
7 
