229 il?) 
Glimmerskiferen dersteds danner Fjeldpartier af over 3000 
Fods Højde. I den nedre Del af Storfjorddal nedenfor Gaar- 
den Singalnes er Bjergarten haard Glimmerskifer.  Glimmer- 
skiferen optræder fremdeles paa vestre Side af Lyngenfjord 
fra Storfjordens Bund udimod Fastdalen nordenfor Lyngens 
Kirke — med sine Lag dukkende under Lyngens Gabbro. 
Herom dog mere nedenfor. Fremdeles danner Glimmerski- 
feren den faste Fjeldgrund paa begge Sider af Bredvikejdet, 
hvor den træder i Kontakt med Bjørneskarets Norit*). Paa 
Østsiden af Kvalø træder Glimmerskiferen endelig ogsaa i 
Kontakt med et tredie stort massivt Felt, nemlig Kvaløens 
Granit. Som bestemmende Led for Formationsgruppen maa 
fremhæves den krystallinisk grovkornige graalighvide Kalk- 
sten, der saa hyppigen træder frem, I Gruppens Le:- eller 
Lergiimmerskifere oftere Lag af Alunskifer (med sort Streg - 
Om Glimmerskiferen i dens Sammenstød med Kval- 
øens Granit er handlet i Indberetningen fra 1865. Ovenfor 
i Afsnitiet om Noriten har denne Bjergarts Forhold til Glim- 
merskiferfeltet været Gjenstand for nærmere Omtale. 
Med Hensyn til Glimmerskiferfeltets Sammenstød med 
Gabbroen maatte det først blive at afgjøre, hvorvidt Skifer- 
dannelserne fra Kvalvik udover Lyngsejdet tii Fastdalen, der 
som milde Ler- og Lerglimmerskifere med alunskiferagtige Lag 
bygger Fjeldskraaningerne og de lavere Højsletter og med 
sine Lag falder ind under den opdukkende Gabbro, — hvor- 
vidt disse Skiferdanneiser tilhøre Glimmerskifergruppen, eller 
en yngre Gruppe.  Foruden at disse Skifere ere forholdsvis 
milde og tyndskifrige, indeslutte de ogsaa byppigen Partier 
af hvid magnesiaboldig Kalksten, ligesom sorte eller blaalig 
sorte- Kalkstene. Under disse Skiferdannelser træder paa 
sine Steder frem den karakteristiske Glimmerskifer, saaledes 
ved Drabeng ude ved Fastdalen. Disse Skiferdannelser her 
staa fremdeles saaledes knyttede til de grønne Lerglim- 
merskifere paa Lyngsejdet, at de ingerlunde kunne. sondres 
fra binanden som Led af forskjellige Formationsgrupper. 
Da nu paa den ene Side Magnesiakalksten og sorte Kalk- 
*) Naar paa medfølgende Kart Ulfstindens Fjeldmasse er lagt ind under 
Glimmerskiferfeltet, saa har man i saa Henseende ikke at støtle sig 
til ligefremme lagttagelser. Halvøen vestenfor Bredvikejdet er nemlig 
ikke opgaaet ;nordenfor Nonsfjeld, Paa Forhaand er der imidlertid al 
Rimelighed for, at Forholdet vil vise sig som her angivet. 
