(120) 232 
gjennemskjæres gjennem hele Bredden af en Række dybere 
og højere liggende Indsænkninger eller Fjeldskar — i østlig 
eller østsydøstlig Retning. I den sydlige Del af Feltet skjæ- 
rer sig ligeledes langs Sørfjorden flere mindre Dalfører ind 
i Fjeldmassen i østsydøstllig Retning. De fleste af disse af- 
skjæres dog her efter et ganske kort Løb. Ligeløbende med 
Feltets Længdeaxe gaar alene Furnesdalen, der fra Lyngs- 
kjosen - skjærer sig i lige pe Retning i en Længde af 
noget over % Mil. 
Bjerke dannes af en i Regelen smaakornig Forbin- 
delse af graalighvid Feltspath med et grønligt augitisk Mi- 
neral (Diallag). I denne smaakornige Bjergart optræder 
begge Bestandelene i et omtrent lige kvantitativt Forhold, — 
Feltspathen maaske noget overvejende. Feltspathen optræder 
her vel i Regelen lidet krystallinisk udviklet, idetmindste har 
det ikke lykkets mig nogetsteds at opdage Gjennemgangs- 
flader og saaledes heller ikke den for Labradorfeltspathen 
ejendommelige Tvillingstribning. Naar Bjergarten her, trods 
det at Labrador ikke ligefrem er paavist, dog alligevel op- 
stilles som en Gabbro, saa støtter jeg mig i saa Henseende 
til en Udtalelse af Theodor Scheerer i Gæa 2 Bind Side 
315, idet han siger ,,at ægte Gabbrostene ere fundne af Keil- 
hau paa Halvøen mellem Lyngen og Ulfsfjord*, 
Inde i denne smaakornige Gabbro optræder hist og 
her Partier, i hvilke Diallagen er fortrinsvis udviklet og til- 
dels vel ogsaa saagodtsom eneraadende. Diallagen kan her 
være enten en grøn Varietet (Smaragdit) eller ogsaa en brun 
Varietet. Smaragditen optræder især udviklet hist og her mod 
Grændsen eller i Kontakten med Skifergruppens Lag, mens 
den brune Varietet med tommestore Krystalflader alene er 
paavist inden de i Gabbroen saa hyppigt optrædende Ser- 
pentinpartier. Mens Smaragditen er stærkt vandholdig, af- 
giver derimod den brune Varietet ikke Vand i Kolben for 
Blæserøret. ++ 
Paa Halvøens yderst mod Nord fremspringende Nes, 
Lyngstuen, ere Forholdene noget ejendommelige. Den smaa- 
kornige Bjergart er her afløst af en storkornig rigt wudviklet 
krystallinisk Bjergart, hvori forskjellige Feltspatb- og Horn- 
blendespecies optræde. OQgsaa her er Overgange til Serpen- 
tin. Stærkt forvitrede gangagtige Partier ops ber, rigt 
indflettede med Magnetjern, P 
Lyngenfeltets Gabbrø er nærmest at betragte som et 
