| 239 (127) 
| 4. Tromsdalstindens massive dioritiske Bjergart 
optræder i det her omhandlede Strøg som en isoleret Bjerg- 
masse i Tromsdalstindens øverste Top — fra en Højde af 
noget over 2000 Fod op til 3700 Fod. Bjergartens petro- 
grafiske Fjendommeligheder ere nærmere omhandlede i Be- 
skrivelse til Fig. 22 og ere nærmest at opfalte som en For- 
bindelse af Magnesia- og Jernsilikat -Mineralier indblandede 
med Magnetjern paa den ene Side og Kalk- og alkaliholdige 
 Lerjordsilikater paa den anden. Kvarts synes at mangle. 
I de øverste Partier er et grønligt augitisk Mineral forher- 
skende. Her er Stenen rig paa smaa røde Granater. Som 
der vist udfylder den nedad et cirkelformigt Bækken, dannet 
ved at den underliggende Glimmerskifer med sine her hyp- 
pig fremtrædende Kalkstensindlejninger rundt Tinden mod Øst 
Syd og Vest skaalformig bøje sine Skikter og Lag højst re- 
 gelmæssig ind mod Keglens Axe. Hvorledes Forholdet i saa 
 Henseende er langs Fjeldets Styrtninger mod Nord er ikke 
undersøgt. Mod NV. falder Kalkstenslejerne fremdeles md, 
men Lagstillingen er her i høj Grad forvreden. En skarp 
Grændse er ikke at paavise mellem Glimmerskiferen og den 
massive Bjergart. Skjønt Fjeldgrunden i Regelen er blottet. 
vil man ved Grændsen have ondt for med Bestemthed at sige, 
om man befinder sig i den ene eller anden Afdeling. Glim- 
merskifer med bestemt Lagdeling synes her tildels at vexle 
med den massive Bjergart. 
At denne Bjergart saaledes hæver sig fra og udfylder 
et Bækken, hvis Bund — forsaavidt man kan være berettiget 
til åt drage Slutninger fra Forholdene som de fremtræde i 
Dagen — er dannet af krystallinisk Skifer med Indlejninger 
af Kalksten, vil allerede paa Forhaand afvise Forestillingen 
om at denne Bjergart kan være af eruptiv Orindelse. Dette 
bestyrkes yderligere ved at se hen til Bjergartens accessoriske 
Bestanddele. I de nærmest Skiferen liggende Parlier er den 
massive Bjergart rigt indsprængt med fint fordelt Magnet- 
jern og i de øvre Partier er den indvævet med smaa røde 
Granater. 
5. Olivinsten. 
Endelig maa ogsaa nævnes en kornig Olivinsten, der 
nærmere er omhandlet under Beskrivelse til Fig. 23. Bjerg- 
arten, der danner en flere Hundrede Alen lang og indtil 
100 fod høj Bjergknaus, er neppe at sætte som et selvstæn- 
digt Led. Den nævnes her, fordi den er af en for ejendom- 
melig Dannelse til ganske at kunne forbigaaes, mens den paa 
den anden Side optræder saaledes, at dens Forhold til de 
den omgivende Bjersmasser ikke klart er at aflæse. 
Olivinstenen, der er rigt indflettet med Diallag og hyp- 
pig indeslutter Partier af grønlighvid Ta!k, stikker op fra 
Højsletten vestenfor Tromsdalstinden inden det egenilige 
Noritfelt, men dog i sammes Grændsestrøg. Et lidet Stykke 
nedenfor Olivinknausen — i Mellemrummet er Fjeldgrunden 
dækket -—, sees Kalkstenslag at falde ind under Samme. 
