10 ACTA HORTI BERGfANI. BAND ^. N:0 I A. 



med dylika knoppar, hvarför det är i högsta grad sannolikt, att äfven de 

 undersökta exemplaren, om de blifvit lemnade ostörda, skulle liafva utvecklat 

 sådana. 



Samtidigt undersöktes L. bidbijeruni L. Denna växt var redan betydligt 

 mera utvecklad. Det vegetativt-florala hufvudskottet hade i det närmaste nått 

 sin fulla höjd och blomknopparne voro mycket stora. I de öfversta bladvecken 

 funnos ytterst små, endast med lup urskiljbara anlag till groddknoppar, hvilka 

 sedermera under sommaren utvecklade sig vidare. Undersökningen visar så- 

 lunda, att groddknopparne anläggas betydligt senare än blommorna. Jag har 

 icke haft tillfälle att i detalj följa groddknoppsanlagens utveckling. Förmod- 

 ligen erbjuder den föga af intresse. Undersökning af andra växters inflorescens- 

 bulbiller har gifvit vid handen, att den äfven i de fall, då groddknopparne 

 med skäl kunna tänkas vara metamorfa blommor, är fullt vegetativ. ^) 



De utbildade groddknopparnes byggnad och ställning på växten företer 

 flere för förståendet af dessa bildningars natur vigtiga förhållanden. Deras 

 första blad, groddknoppskottets förblad, är vändt emot moderskottet, adosseradt, 

 ej såsom hos de florala skotten stäldt snedt bakåt. Innanför detta blad sitta 

 andra, otydligt alternerande. Deras antal är icke stort: 3 — 4 hos Lilium hd- 

 bifenivi L., 3 — 3 hos L. tigrinuin Ker-Gawl. Alla bladen äro fjällika, korta och 

 breda, förtjockade och stärkelseförande. Stamdelen i groddknoppskottet är 

 kort och något plattad. Några i öfrigt ej abnormt utvecklade groddknoppar 

 med sidoknoppar har jag ej observerat. 



De missbildade groddknopparne afvika sålunda från de normala ej blott 

 genom de respektive fjällens utbildning, utan ock genom antalet af de blad, 

 som ingå i knopparne. Hos de förra äro de betydligt talrikare, ända till om- 

 kring 10 (jfr. t. ex. bild. 18 med förklaring). 



Groddknopparne sitta vanligen i växtens mellersta och öfversta region, 

 mindre ofta i de allra nedersta bladvecken. En gång har jag i Upsala på ett 

 i kruka odladt exemplar af Lilium lancifoliuni Thunb., hvilket i öfrigt saknade 

 groddknoppar, sett sådana i de nedersta bladvecken, men de voro små och 

 till färgen hvita samt öfverensstämde till det yttre mera med jordlökens sido- 

 lökar än med vanliga groddknoppar. 



Såsom redan A. Braun -) visat, sitta groddknopparne vanligen collateralt, 

 2 — 3 i bladvecken. (Hos Lilium bidbiferum L. vanligast 2, hos Lilium tigri- 

 nuin Ker-Gawl 2 — 3). Denna ställning intaga de icke blott i den rent vegeta- 

 tiva regionen, utan också i blomstödbladvecken. I ett sådant bladveck sitta 

 sålunda ej mindre än 3 eller 4 skott, nämligen blomaxeln och under denna 2 

 eller 3 collaterala groddknoppar. Groddknopparnes ställning i de rent vegeta- 

 tiva örtbladsvecken är sålunda densamma, som i de bladveck, der florala skott 

 äro utvecklade, ett förhållande, som bör särskildt beaktas. De kollaterala 

 groddknopparnes ställning, särskildt de två yttres, blir i blomstödbladvecken. 



') Hunger. (Ueber einige vivipare Pflanzen und die Apogamie bei denselben. Bautzen 1882) 

 har undersökt utvecklingen af bulbillerna hos Voa alpina L., Poa hilbosa L. och Polygonum vivi- 

 parum L., hos hvilka han ej funnit antj-dningar till en flora! anläggning af skotten. 



^) Braun, A. Ueber collaterale Beisprosse. Sitzungsberichte naturforschender Freunde zu 

 Berlin. 1874 Juli. 



