H. HESSELMAX. GRODDKNOPPFJÄLLS UTBILDNING TILL FLORALA BLAD. 5 



utvecklade, skjuta ståndarne upp öfver de omgifvande bladen (jfr. bild. 5 — 7); 

 stundom äro dock strängarne så korta, att knapparne blott komma i jämnhöjd 

 med groddknoppfjällens öfre kant. Bilderna 12 och 13 föreställa en grodd- 

 knopp, hos hvilken ståndaren ännu ligger omböjd och omgifven af groddknopp- 

 fjäll och »kalkblad», liksom uti en blomma i knopp. 



Efter det groddknoppstammen utbildat dylika florala blad, återtager den 

 sin vegetativa natur, liksom hos skotten i nedre bladvecken. Stamspetsen om- 

 gifves af små, hvita fjäll. Några pistillblad har jag ej funnit hos dessa grodd- 

 knoppar. Bildningar på de stamspetsen omgifvande bladen, hvilka kunnat tydas 

 som fröämnen, har jag ej funnit (jfr. bild 13). Stammen är sålunda ej be- 

 gränsad, och det är derföre en möjlighet, att äfven dylika, mer eller mindre 

 metamorfoserade groddknoppar skulle kunna utveckla sig genom vanlig groning. 

 Intressant vore att anställa försök i denna riktning för att lära känna, huru 

 groddknopparna på de sä alstrade individen skulle te sig. I fall material kan 

 anskaffas något följande år, är det min afsigt att göra experiment i denna 

 riktning. 



Bladmetamorfosen hos dessa skott är sålunda egendomlig nog. Först ut- 

 bildas blad af rent vegetativ natur, stärkelseförande lågblad; de derpå följande 

 bladen visa en mer eller mindre stark utbildning i floral riktning, såsom kalk- 

 blad och ståndare; och slutligen sjunker metamorfosen åter, i det att stamspetsen 

 omgifves af vegetativa blad. Denna oscillation i metamorfosen påminner om 

 den, som finnes hos genomvuxna blommor och inflorescenser. 



I blomman af Lilium biilbiferum L. äro såsom bekant bladen anordnade 

 i 5 tretaliga kransar. Flera af de starkast metamorfoserade, med ståndare för- 

 sedda groddknopparne har jag undersökt för att der om möjligt återfinna denna 

 kransställning. De i floral riktning utbildade groddknoppfjällen vexla dock så 

 till antal och ställning, att det är omöjligt att hos dessa spåra en sådan blad- 

 anordning, som förekommer inom blomman. 



För att visa, huru i en metamorfoserad groddknopp bladen kunna stå, 

 återgifves i hg. iS ett något skematiseradt tvärsnitt af en sådan groddknopp. 

 Vändt mot stammen (a) finna vi ett tjockt, stärkelseförande groddknoppfjäll (1), 

 som är af vanlig byggnad, liksom ock det med 2 betecknade. Det innanför 

 dem sittande n:o 3 har ett kort kalkbladslikt bihang, och n:o 4 och 5 äro i 

 sin helhet ombildade till kalkblad; 6 och 7 äro utbildade såsom ståndare. 

 Innanför dessa blad finnes stamspetsen (b) omgifven af några fa, små, rent vege- 

 tativa tjäll, hvilka dock å figuren äro utelemnade. 



Såsom det i det föregående visats, råder en viss yttre likhet mellan de 

 ombildade groddknoppfjällen samt kalkbladen och ståndarne inom blomman; 

 livad de senare beträffar, kan man till och med säga, att det finnes en full 

 ständig yttre öfverensstämmelse. Det är nu af intresse att lära känna, huru- 

 vida de yttre förändringarne äro åtföljda af inre anatomiska, och huruvida 

 dessa gått i en sådan riktning, att de metamorfoserade groddknopparne äfven 

 till sin inre byggnad likna de organ, med hvilka de till det yttre mer eller 

 mindre öfverensstämma. En jämförande anatomisk undersökning af groddknopp- 

 fjällen, af deras bihang eller de genom metamorfos uppkomna kalkbladlika 

 bladen, örtbladen och kalkbladen visar ock betydligt bättre än den yttre 



