4 ACTA HORTI BERGIANI. BAND. 5. N:0 2. 
sätt: »habitu accedit ad V. phlomoides L., a quo caule angulato glabro, floribus 
fasciculatis, lana filamentorum purpurea et foliorum indumento diversum, a 
V. nigro recedit foliis oblongis in petiolum attenuatis, superioribus brevissime 
decurrentibus, subtus dense tomentosis, pedicellis calice brevioribus et lana 
filamentorum ex albido purpurea». Beskrifningen passar väl in på det af mig 
funna exemplaret. Bladformer af detsamma äro afbildade i bild ı A och a. Be- 
träffande exemplaret i fråga vill jag tillägga, att det, ehuru fritt växande i 
en gräsvall, var mycket storvuxet (1,7 m.), från roten tvågrenadt samt tyd- 
ligen — väl som ett arf af V. nigrum — hade radix perennis. =) 
SCHIFFNER (6) upp- 
x ställer i en intressant 
 afhandling om ' Verba- 
scum-hybrider följande 
3 ‚ regel: »Die gleichen 
N Verbindungen zeigen 
im Allgemeinen eine 
x grosse  Uebereinstim- 
2 mung in ihrer Erschei-. 
nung.» Dubbelformer 
; \ (t. ex. de som skilda 
| , beskrifna hybriderna Y. 
 thapso-nigrum och TV. 
a B | mgro-thapsus) äro för S. 
ö 5 = A b | »eine durchaus anor- 
‚ male Erscheinung». 
| Nämde författare anför 
ie emellertid själf ett par 
| RL undantag från denna 
; 1 4 regel; och, om man 
Bild I A: Verbascum nıgrum x phlomoides basalblad, : 
X : granskar de i den bo- 
a öfre stjälkblad. Bild 1 B: V. nigrum basalblad, b öfre stjälkblad. > 4 fö 
Bild 1 C:V. phlomoides basalblad, c öfre stjälkblad. taniska litteraturen Ore- 
kommande, talrika upp- 
gifterna om Verbascum-hybrider, synes mig otvetydigt framgå, att just dessa 
växter lämna vackra bevis på hybridernas mängformighet. Den af DE VRIES 
(9) om hybrider i allmänhet uttalade uppfattningen: »dass die sichtbaren Eigen- 
schaften der Bastarde zwar in der Regel zwischen jenen der Eltern liegen, 
dass sie aber auf der Linie, welche diese beiden Extreme verbindet, jede 
beliebige Lage einnehmen können», denna sats synes mig särskildt härvidlag 
vinna en slående tillämpning. | 
Den ofvan anförda hybriden V. nigrum x phlomoides, hvilken tämligen 
noggrant syntes öfverensstämma med den af REHMANN (5) beskrifna, kan ju i 
viss mån lämna ett stöd för den af S. företrädda uppfattningen, men eljest 
går min erfarenhet i motsatt riktning. Sålunda befanns det exempelvis, att 
1) V. nigrum angifves i floror allmänt som 2-årig. Enligt mina iakttagelser är V. nigrum 
hos oss vanligen perenn, undantagsvis 2-ärig. Jfr SyLrLvÉn (7) "i regeln pollakantisk“. 
