SVEN G:SON BLOMQVIST. VERBASCUM-HYBRIDER. 5 
de tvenne individen af den nedan beskrifna hybriden V. longifolium x speciosum 
voro hvarandra i flere afseenden olika, bland annat i en systematiskt så viktig 
karaktär som ståndarknapparnas form och ställning. 
En polymorfism synes för öfrigt vara konstaterad hos flere andra 
Verbascum-hybrider särskildt beträffande dem af V. nigrum. Af V. nigrum x 
Zychnitis fann redan DARWIN (1), (en alldeles liknande iakttagelse är enligt FOCKE 
gjord af LascH) på en plats, där båda stamarterna växte rikligt tillsammans, 
ett större antal exemplar, som visade nästan alla öfvergångsformer mellan 
föräldrarna. Angäende förklaringen af dubbelformers uppkomst framhåller 
SCHIFFNER, dels att stamarternas i förhållande till afkomman olika kön enligt 
experimentella undersökningar af KÖLREUTER och GÄRTNER ej är af betydelse, 
dels såsom sin åsikt, att hos en Werbascum-bastard sannolikt »Rückkreuzung» 
kan äga rum, »denn obwohl die Verbascum-Bastarde fast ausschliesslich steril 
sind, so ist es doch wahrscheinlich, dass sie mit dem Pollen einer der Stamm- 
arten befruchtet, wenigstens in geringerem Maasse fruchtbar sind». — Ett stöd 
för denna åsikt anför S. vara, att den af GÄRTNER pa konstgjord väg fram- 
ställda hybriden V. thapsiforme 2 x nigrum & »zwar völlig unfruchtbar war, 
aber fruchtbaren Pollen hatte, mit dem TV. austriacum Schrad. und V. pheni- 
ceum I. erfolgreich befruchtet werden konnten». Nu har emellertid GÄRTNER 
anställt flere försök, hvarvid det väl lyckats honom att i en del fall med 
tämligen godt resultat befrukta en Verdascum-art med pollen af en hybrid, i 
hvilken den enkla arten ej ingick som konstituent; en befruktning af hybriden 
med endera af stamarterna har däremot i de flesta fall gifvit negativt resultat. 
Experimentellt har G. ådagalagt detta just med en såsom dubbelformig an- 
gifven hybrid nämligen V. thapsus x nigrum. Befruktad dels med V. nigrum 
dels med V. thapsus uteblef h. o. h. frösättning. Jag kan därför ej finna 
den af SCHIFFNER framkastade åsikten antaglig. Formrikedomen, särskildt hos 
Verbascum nigrum-bastarderna, synes mig helt naturligt böra sättas isamband 
därmed, att V. nigrum, ätminstone att döma efter ett större antal undersökta 
svenska exemplar, med lätthet låter uppdela sig i underformer, hvilka möjligen 
kunna visa sig ha karaktären af elementarajter. 
Den intressantaste och vackraste af hybriderna är otvifvelaktigt I. longi- 
folium Ten. x speciosum Schrad. Båda föräldrarna, hvilka odlats i Bergianska 
"trädgården och sedermera spontant förökat sig, så att de nu årligen blomma 
i ett större antal exemplar, tillhöra det osteuropeiska florområdet. Verbascum 
longifolium Ten. ') (V. pannosum Vis. & Panc., V. bombyciferum Heuff., V. 
Heuffelü Neilr.) har sin hufvudsakliga utbredning på Balkanhalfön, närmare 
bestämdt Macedonien, Rumänien, Serbien; vidare är den funnen i Banatet 
och mellersta Italiens östliga bergstrakter. NVerbascum. speciosum L. (V. longi- 
folium DC.) förekommer i skilda delar af östra Europa och Orienten (Öster- 
rike, Ungern, Balkanhalfön, Östra Ryssland, Armenien). Verbascum longifolium 
och V. speciosum synas mig båda tillhöra Bergianska trädgärdens ståtligaste 
och skönaste växter. Den förstnämnda med de ända till en half meter långa, 
mjuka, stundom i matt silfverton skiftande bladen, uppnår ofta manshöjd 
1) Vid bestämningen har följts Boissier, E., Flora Orientalis. Vol. IV. Lugduni 1875— 79. 
