S ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. N!0 I. 



Genom Ch. K. Sprengel's »Das entdeckte Geheimniss der Natur, 1793» 

 tog kunskapen om Viola tricolor-blomman ett stort steg framåt. Sprengel 

 igenkänner uti de nedre ståndarnes, i sporren inskjutande bihang de verkliga 

 nektarierna (»Saftdrüsen»), karakteriserar sporren såsom honungsgömme (»Saft- 

 halter») och beskrifver och afbildar blomman såsom byggd för insektbefruktning. 



På grund af en iakttagelse hos V. arvensis Murr, antager han bien vara 

 befruktningens förmedlare äfven hos V. tricolo)- (L.). 



Af de bilder som F. de Gingins lemnat uti sin »Memoire sur la famille 

 des Violariées» 1823 1 ) framgår, att redan han iakttagit det organ hos märket, 

 som af A.. P. de Candolle uti »Prodromus systematis naturalis regni vegeta- 

 bilis, Pars I, 1824» erhåller namnet läppen (»labellum»). Det heter hos de 

 Candolle vid karakteristik af Viola-sektionen Melanium på följande sätt: »Stigma 

 urceolatum utrinque fasciculis pilorum onustum, apertura magna inferne la- 

 bello munita.» 



F. Hildebrand lemnar uti »Die Geschlechter- Vertheilung bei den Pflanzen, 

 Leipzig 1867», sid. 53 — 56 en af bilder beledsagad framställning af blommans 

 byggnad hos Viola tricolor och af förloppet vid pollinationen. Märkesläppen 

 beskrifver han såsom en »läpplik klaff, som är böjd bakåt och som är betäckt 

 med papiller». Då en insekt som sugit honungssaft ur sporren drager sug- 

 organet tillbaka »tryckes därigenom märkesläppen uppåt, och detta så, att 

 märkeshålans öppning derutaf delvis tillslutes, åtminstone så mycket att af det 

 vid snabeln häftande frömjölet intet kan komma in i märkeshålan». Förefinnes 

 åter frömjöl på märkesläppen, ditfördt tidigare af en frömjölsbelastad insekt — så blir 

 detta »inpressadt i märkeshålan», då läppen, såsom nyss nämndes, tryckes uppåt. 



J. Sachs uti »Lehrbuch der Botanik, Leipzig 1868», sid. 590 2 ), och se- 

 nare upplagor af samma bok, samt Herm ann Müller uti »Die Befruchtung der 

 Blumen durch Insekten, Leipzig 1873», sid. 145, sluta sig båda till Hildebrand's 

 uppfattning af märkesläppens beskaffenhet och verksamhetssätt; och detsamma 

 göra alla mig bekanta, nyare författare, som uti utförligare botaniska hand- 

 böcker eller uti biologiska floror behandla i fråga varande ämne. Att denna 

 uppfattning dock icke står i öfverensstämmelse med förhållandena, sådana de 

 te sig i verkligheten, må redan här nämnas. 



Äfven i andra fall har en noggrann, med tillhjelp af ändamålsenliga för- 

 storingar utförd undersökning af blomman hos Viola tricolor och beslägtade 

 arter, gifvit nya, oväntade resultat; oväntade derföre att så framstående forskare 

 som de ofvan nämnda förut arbetat på alldeles samma fält. Förklaringen, hvar- 

 före dessa forskares framställning lider af ofullständighet och delvis äfven fel- 

 aktighet, ligger helt visst väsentligen deruti, att vid undersökningarnas utförande 

 alltför svaga förstoringar — blott s. k. loup-förstoringar — blifvit använda. 

 Utan tvifvel skulle det vara till ej ringa gagn för blomsterbiologien i allmänhet, 

 om vid dit hörande undersökningar mikroskopet komme till större användning 

 än hittills varit fallet. — 



') Tryckt i »Mémoires de la Société de phvsique et d'histoire naturelle de Geneve. Tome 

 II. l:re Part. 1823. 



2 ) Sachs' derstädes leranade original-afbildningar visa, att han egnat särskildt studium åt 

 Viola-blomman och hennes delar. 



