14 ACTA HORTI BERGIAN1. BAND 2. N!0 I. 



dade med hvarandra vid Lippstadt, följande uttalande. »Ich fand sogar bei- 

 derlei Blüthen [von den schöngefärbten grossblumigen Abart und von Var. ar- 

 vensis] am demselben Stocke» x ). Och ännu så sent som 1891 uppträder en 

 författare, König 2 ), »på grund af egna iakttagelser» till försvar för detta af 

 Herm. Müller sjelf senare korrigerade påstående 3 ). 



Betraktar man flyktigt och kritiklöst exempelvis bild. 22 på vår tafla I, 

 der den ena blomman är liten, nästan ofärgad och försedd med blomfoderblad, 

 som äro längre än kronbladen, under det att de båda andra äro dubbelt större, 

 hafva starkt violetta öfre kronblad samt relativt korta foderblad, så kan man 

 ju lätt komma till en sådan oriktig tydning. 



Vi hafva nu sett, att det utvecklingslopp, som den enskilda blomman hos 

 Viola tricolor har att genomgå, med nödvändighet medför, att samma växt- 

 individ kommer att bära blommor af betydligt olika utseende. Men äfven af 

 en annan grund kunna blommor af rätt olika beskaffenhet komma till synes 

 hos ett och samma V. tricolor-individ. Det förhåller sig nämligen så, att hos 

 sådana individ, som på grund af gynnsam ståndort (djup, näringsrik jord, 

 lagom fuktighet etc.) erhålla längre lifstid än vanligt, de blommor, som fram- 

 träda på högsommaren och eftersommaren ej obetydligt skilja sig från dem, som 

 tillhöra våren och försommaren. Såsom allmän regel gäller, efter hvad jag 

 funnit, att vår- och försommarblommorna äro mycket större än högsommar- 

 blommorna. Jämför t. ex. bilderna 43 A och B, tafl. IV, der A visar 

 blombärande varskott och B högsommarskott af ett och samma individ. 

 Blommorna hos det torra äro minst dubbelt så stora som hos det senare. Det- 

 samma framgår af en jämförelse mellan bild. 27 A och B, tafl. II. — Men 

 ej blott i afseende på storlek utan äfven på form visa vår- och högsom- 

 marblommor olikhet. Kronbladen hos de förra äro nämligen märkbart bre- 

 dare än hos de senare (se de nyss citerade bilderna). Ännu mera i ögonen 

 fallande är färg-skilnaden mellan vårblommorna och högsommarblommorna. De 

 förra äro alltid betydligt kraftigare färgade än de senare; jämför bilderna 43 

 A och B, tafl. IV, samt 27 A och B, tafl. II. Hos den sistnämnda visar 

 högsommarblomman särskildt den olikheten mot vårblomman, att den nästan 

 helt och hållet gått i mistning af honungstecknets ena beståndsdel, honungs- 

 strecken. Och det är öfverhufvud taget ej just sällsynt att under högsom- 

 maren och eftersommaren finna V. tricolor-blommor, hos hvilka honungsstrecken 



] ) 1. c. sid. 145. 



-) Cl. König. Zur Ausmal. d. Stiefmütterchenbl., sid. 49. 



3 ) Framhållas bör näml., att Herm. Müller uti ett senare arbete (Weit. Beob. üb. BelV. d. 

 Blum. II, s. 206) tyder analoga, af honom hos en storblommig V. tricolor iakttagna sakförhål- 

 landen på ett riktigt sätt, liksom äfven att han hos den schweiziska »F. tricolor L. var. alpestris* 

 noggrannt beskrifvit färgförändringar hos blommor (Alpenblum., s. 158). — Uti »Flora d. Ost- 

 iriesischen Inseln» s. 48 berättar Buchenau, att hos på dessa öar förekommande V. tricolor 

 (»var. sabulosa DC») är det nedersta kronbladet »anfangs weisslich, später blassviolett». Denna 

 uppgift betvitlas — helt säkert med orätt — af Verhoeff, som uti »Blumen u. Insekten d. Insel 

 Norderney» sid. 83 säger: »Aus allen meinen Beobachtungen ergab sich jedoch dass kein Far- 

 benwechsel stattfindet». Bristen på överensstämmelse mellan Buchenaus och Verhoeffs iakt- 

 tagelser beror sannolikt derpå, att dessa blifvit gjorda på olika varieteter af V. tricolor. Utan 

 allt tvifvel finnes det på de Ostfriesiska öarna mer än en form af denna polymorfa växt. 



