1 6 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. NIO I. 



bättre skyddade mot köld, dagg, regn etc. Såsom förut (sid. 9) blifvit nämndt, 

 eger samtidigt med sömnrörelsen hos kronbladen en dylik rum äfven hos blom- 

 skaftet. Denna medverkar till samma ändamål som kronbladsrörelsen derige- 

 nom, att den gör blommans ställning mera lutande. Under anthesens sista 

 3 — 4 dagar äro några nyktitropiska rörelser knappast märkbara. 



Vid blomningens slut rulla kronbladen in sig på det sätt som bilderna 

 22 och 23, tafl. I visa; helt visst för att bereda skydd åt den unga, i utveck- 

 ling stadda frukten •). 



Blommans fem ståndare äro, äfven de, af en ovanlig beskaffenhet-. 

 Strängarne äro så små, att de knappt äro synbara för blotta ögat (bild. 13 f\ 

 förstor. !f-, samt 16 /', förstor. |). Knapparne äro deremot temligen stora och 

 breda. De äro stälda tätt intill hvarandra omkring pistillens fruktämne på ett 

 sådant sätt, att de tillsammans bilda liksom en kupol, som bär ett så att säga 

 skorstensformigt ut bygge på taket, genom hvars öppning pistillens stift skjuter 

 ut; jämför bilderna 1, 6 a och 16. Knapparna häfta rätt starkt vid hvarandra 

 derigenom, att de på sidorna äro försedda med små, men kraftiga hårbildnin- 

 gar, som gripa in uti och emellan hvarandra från de sida vid sida liggande 

 ståndarne; jfr. bild. 16. Hårens beskaffenhet ses af bild. 14 (förstor. 2 f°); de 

 äro encelliga, tjockväggiga och vanligen mer eller mindre böjda. Äfven på 

 bild. 13 (förstor. f) äro de synbara, der de sitta utmed knappens begge sidor. 



Ståndarknapparne ega i toppen en utväxt från knappbandet, ett s. k. bi- 

 hang, som, då det är fullt utbildadt, är membranlikt (»membrana» Linné), af 

 fast byggnad och af brunröd eller brun färg; se bild. 13 och 16 m. Äfven 

 dessa bihang bära på sidokanterna 2 ) hår af samma slag som knapparnes och 

 för samma ändamål, nämligen att fasthålla de sida vid sida liggande ståndar- 

 nes bihang tätt intill hvarandra. Knapparne öppna sig med två längdspringor 

 på insidan, hvilka springor vidga sig till hvar sitt temligen stora hål vid knap- 

 pens topp; se bild. 13 p (förstor. f). Ståndarknapparnes öppnande sker ej 

 samtidigt. Redan vid den tid, då blomman slår ut, eller ännu en dag tidigare, 

 har den öfversta, udda ståndarknappen mognat och släppt ut sitt pollen. Nå- 

 gon dag senare sker detsamma med de två mellersta knapparne, och ännu en 

 eller två dagar senare med de två nedersta. På detta sätt finnes tillgång till 

 friskt, nyalstradt pollen under hela blomningstiden. 



Pollencellerna äro, då de komma ut ur knapprummen skrumpa. 

 Deras form, sådan den ter sig vid olika lägen af cellen, visas af bild. 15 A 

 (förstor. ä y°). Först när de komma i beröring med fuktighet — på pistillens 

 märke eller eljest — svälla de och antaga sin fullt utbildade gestalt. Bilden 

 15 B visar pollencellerna uti ifrågavarande utvecklingsskede, och detta dels 

 framifrån, fl och fil, dels från sidan, /. Sedda framifrån äro de antingen 

 fyrkantiga — och detta är det vanligare — eller trekantiga, eller mera sällan 

 femkantiga. Sedda från sidan äro de elliptiska. För att gifva ett begrepp om 



') Jämför C. A. M. Lindman, Om postflorationen och dess betydelse såsom skyddsmedel 

 för fruktanlaget; sid. 40 (Kgl. Vetensk. Akad. Handl. B. 21. N:o 4. Stockholm 1884). — Se äfven 

 C. Verhoeff, Blumen und Insekten der Insel Nordernev, sid. 84 (Nov. Act. Cajs. Leop.-Carol. Ac. 

 Nat. Cur. Bd. 61. Nr. 2. 1895. 



! ) Med det undantag, som strax härnedan kommer att nämnas. 



