V. B. WITTROCK. VIOLA-STUDIER. 



pollencellernas storlek må nämnas, att de fyrkantiga cellernas sidor (hos V. tri- 

 color f. iypica) äro 60 — 65 ju långa. 



Eftersom ståndarknapparne öppna sig blott på sin inåt vända sida, kom- 

 mer allt frömjöl vid sitt utträde ur knapprummen först ut i det kupolformiga 

 (af pistillens fruktämne till största delen fyllda) rum, hvars väggar ståndarknap- 

 parne bilda. Detta rum är, såsom förut nämnts, slutet med undantag deraf, 

 att det eger en öppning framtill mellan de membranösa ståndarebihangen, hvil- 

 ken öppning dock till största delen utfylles af pistillens stift. De membranösa 

 bihangens kantytor sluta alla tätt intill hvarandra med undantag af de två ne- 

 derstas, hvilka lemna en liten öppning af elliptisk form emellan sig; bild. 6 pp. 

 Denna öppning är belägen alldeles midt öfver pollenhålan på det udda 

 kronbladet (se bild. 6, jämförd med bild. 5); och då den på grund af blom- 

 mans hängande ställning tillika har sin plats i ståndare-apparatens allra under- 

 sta del, så kommer den att tjenstgöra som en naturlig utgångsport för det i 

 ståndareapparatens kupolformiga rum inneslutna frömjölet. 1 ) Detta glider redan 

 af sig sjelft, och ännu lättare, när blomman genom yttre agentiers (insekters, 

 vindens) inverkan bringas att intaga en ännu mera lutande ställning än vanligt, 

 ut genom ifrågavarande öppning direkt ned uti pollenmagasinets främre rum, 

 pollenhålan, för att derifrån bortföras af de honungssökande, korsbefruktningen 

 förmedlande insekterna. 



Välbekant är, att de två nedersta ståndarne hafva ännu en särskild, kors- 

 befruktningen befrämjande uppgift, nämligen den att alstra honungssaft för att 

 locka insekter att besöka blommorna. Denna sin uppgift fullgöra de ge- 

 nom att utveckla ett särskildt, honungsalstrande bihang, nektarium, från nedre 

 delen af knappbandets yttre sida. Dessa nektariers form och läge ses af bil- 

 derna 16 n (förstor. f), 13 n (förstor. ■§•) och 1 n (förstor. f). 



Då fruktämnet efter skedd befruktning börjar tilltaga i storlek, upplyftes 

 ståndar-apparaten och blir länge qvarsittande som en hufva på fruktens topp. 

 Ståndarapparatens upplyftning börjar i ett rätt tidigt stadium af blomningen, 

 hvarvid först den öfre, udda ståndarens sträng brister af, och något senare de 

 två sidostälda ståndarnes. Bild. 16 visar oss ståndarapparaten i detta skede, 

 då de tre öfre ståndarnes strängar äro brustna, men de begge nederstas ännu 

 ej äro det (men väl icke obetydligt sträckta på längden). Först mot anthesens 

 slut brista äfven dessa strängar. Skedde det tidigare, skulle de till dessa stån- 

 dare hörande, honungsalstrande bihangen, nektarierna, naturligtvis ej kunna full- 

 göra sin vigtiga bestämmelse. 



På grund af Viola-blommans hängande ställning kommer pistillen att, 

 liksom ståndarne, erhålla ett upp- och nedvändt läge, så att fruktämnet vetter 

 uppåt samt stift och märke nedåt (se bild. 1). Fruktämnet samt nedre hälften 

 af stiftet omslutes fullkomligt af ståndar-apparaten; blott stiftets öfre hälft med 

 märket skjuta utanför denna (se bild. 16). 



Stiftet är af en högst egendomlig byggnad. Nedtill är det smalt och 



') På grund deraf torde denna öppning kunna benämnas pollenporten. Såsom ofvan 

 hlifvit nämndt, bära de membranösa ståndarebihangen i sina kanter starka, krokiga hår, som tjena 

 till att fasthålla bihangen vid hvarandra. Dylika hår saknas på de kantytor af bihangen, som 

 vetta mot pollenporten; de skulle der blott vara till hinder; jfr. bild. 13 pp. 



