l8 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. NIO I. 



vidgar sig uppåt till en relativt mycket stor, hufvudlik kropp, stifthufvudet. 

 Bild 17 A och B (förstor. f) visar, att det har ett helt olika utseende, om det 

 ses från sidan eller om det ses framifrån (= underifrån). Ser man det från 

 sidan, bild. 17 B finner man, att det är krökt till formen af ett knä just vid 

 sin smalaste del, ett litet stycke ofvanom basen. Detta knä är på samma gång- 

 lätt böjligt och elastiskt. En lindrig tryckning på stiftets främre (undre) sida 

 kommer det att böja sig bakåt och att samtidigt lyfta stiftets hufvud uppåt. Upp- 

 hör tryckningen, återtager knäet, på grund af sin elasticitet, strax sin förra ge 

 stalt och stifthufvudet kommer i sitt förra läge. Befintligheten af denna elastiska 

 ledgång är, såsom vi snart skola få se, af stor betydelse för korsbefruktningen. 

 — Stiftets hufvud, sedt från sidan, visar ett näslikt utskott, för hvars natur vi 

 här nedan skola lemna en redogörelse. 



Sedd framifrån visar sig stiftets nedre del jemnbred. På densamma finnes 

 regelmessigt 1 ) en grönviolett, nästan triangelformig fläck, som har sin plats just 

 midt för ståndare-apparatens pollenport; se bild. 16 m. Hvilken betydelse 

 denna fläck kan hafva, är mig obekant. På grund af pistillens form och ställ- 

 ning i blomman är den alls ej synlig, så länge blomdelarne hafva sitt natur- 

 liga läge. 



Stifthufvudet är, sedt framifrån (— underifrån) tvärt afsatt mot stiftets 

 nedre del. På de begge nedre hörnen bär det talrika, styfva, encelliga hår af 

 det utseende, som bilden 18 visar (förstor. 2 f°). Af bild. 17 B ser man, att 

 dessa hårbildningar ej blott bekläda hörnen, utan äfven ett bakomliggande, 

 upphöjdt parti på hufvudets sidor. På hufvudets framsida upptill se vi en stor 

 öppning, märkesöppningen, som, då pistillen betraktas noggrannt vertikalt ställd 

 mot ögats synlinie, tager sig nästan halfcirkelformig ut. Betrakta vi denna 

 öppning uppifrån (och något litet framifrån), finna vi att den i sjelfva verket 

 är elliptisk; se bild. 19 (förstor. "{>). Öppningen leder in till ett rum, märkes- 

 rummet, så stort att det upptager stiftets hela inre. Nedanför den elliptiska 

 öppningen finna vi den redan af de Gingins och A. P. de Candolle iakttagna 

 märkesläppen (»labellum»). Då tillvaron af detta organ varit så länge känd, 

 och organet af alla biologer framhållits såsom spelande en synnerligt stor rol 

 vid befruktningen (betydligt större än det i verkligheten gör), så borde man 

 kunna vänta, att det skulle vara noga kändt till sin form och byggnad. Så 

 är dock icke förhållandet. Literaturen innehåller — så vidt jag kunnat finna — 

 icke en enda någorlunda riktig beskrifning eller afbildning af detsamma; och 

 detta påtagligen derföre, att ingen af de forskare, som egnat sin uppmärksam- 

 het åt detta organ, aktat nödigt att vid undersökningen använda annan för- 

 storing än en helt svag loupförstoring. 



En noggrannare undersökning gifver följande resultat. Läppen är en epi- 

 dermis-utväxt från nedre kanten af märkesöppningen af en kort solfjäderlik form ; 

 se bild. ig / (förstor. ^p). Den har en längd af 1 — 1 A millimeter och en bredd 

 af omkring -l millimeter, och är sålunda så liten, att den knappt är urskiljbar 

 för blotta ögat. Den är bildad af något klubbformiga, temligen styfva celler, 



') I sällsynta undantagsfall kan den saknas; och detta deis samtidigt med att äfven honungs- 

 strecken äro borta — t. ex. hos exemplar från Djursholm i8 :, ., n 94 — men dels också hos i öfrigt 

 normalt färgade blommor — t. ex. hos höstblommor af V. tricolor 1. roseola. 



