V. B. WITTROCK. VIOLA-STUDIER I. 27 



talet befanns utgöra 56. För att erhålla en föreställning om, huru många frön 

 ett kraftigt exemplar af V. arvensis kan framalstra under en vegetationsperiod, 

 räknade jag antalet frukter, som exemplaret under året burit och fann detta uppgå 

 i rundt tal till 1,600. ') Multiplicerar man detta tal med 56 (frönas medeltal), 

 får man den nätta summan af 89,600 frön alstrade af ett individ på ett år. 

 Att antalet frön i det föreliggande fallet i verkligheten blef ännu större, framgår 

 deraf, att exemplaret vid tidpunkten för räkningen bar omkring 50 blommor, 

 af hvilka åtminstone de flesta sedermera frambragte fullmogna frön. Fröbildningen 

 hos V. arvensis fortgår här vid Stockholm i vanliga år till långt fram uti Oktober. 



För att fullständiga bilden af V. arvensis-XÅovavsx&a. i sin allmänhet må här 

 tillfogas några iakttagelser, gjorda på andra former af arten, nämligen V. ar- 

 vensis '■' sublilacina Wittr. med dess varietet atropurpnrascens Wittr. (från Eng- 

 land), * striolata Wittr. (från Tyskland) och * curtisepala Wittr. (från Gotland). 



Såsom namnet antyder, är blomfodret hos den sist nämnda underarten 

 enligt regeln ganska kort, ända till en tredjedel kortare än kronbladen; se bild. 

 196 och 200, tafl. XII. 



Hvarje enskild blommas blomkrona ändrar hos V, * sublilacina och 

 V. *striolata storlek och färg under pågående anthes ungefär på samma sätt 

 som hos flertalet V. tricolor-former. Vid blommans utslående är blomkronan 

 rätt liten, men växer under anthesens fortgång så, att den till sist blir om- 

 kring dubbelt så stor som den var i början; se bild. 189, 190 och 205, tafl. 

 XII. Såsom ung är blomkronan till färgen hvit eller nästan hvit, men under 

 anthesens fortgång antaga kronbladen, särskildt de tvä öfversta, en rätt stark 

 lilaviolett färg; se nyss citerade bilder. Hos var. atropnrpurascens är blom- 

 kronan redan från början blekt violett och blir till sist till sin största del mörkt 

 purpurfärgad; se bild. 216, tafl. XIII. Af V. * curtisepala, liksom äfven af 

 V. * communis var. gotlandica, förekomma exemplar, som hafva de begge 

 öfversta kronbladen försedda med en stor, mörkt purpurfärgad fläck (se bild. 

 201, tafl. XII samt bild. 147 och 150, tafl. X), under det att flertalet exemplar 

 hafva kronbladen helt och hållet hvitaktiga eller halmgula (se bild. 196 och 

 200, tafl. XII samt 144 — 146, tafl. X). Hos V. * atrtisepala är pollenmagasi- 

 net oftast ej fullt öppet framtill, utan blott halföppet (se bild. 198 och 202, 

 tafl. XII); och hos samma underart är märkesläppen något mera utvecklad 

 än hos öfriga arvensis-iormer (se bild. 199 och 203), men dock ej på långt 

 när så stor som hos ? . tricolor. 



3. Viola alpestris (DC.) Wittr. 



Hos V. alpestris öfverensstämmer blommans morfologiska beskaffenhet i de 

 flesta afseenden med den hos V. tricolor. Afvikelserna äro väsentligen följande. 



') På grund deraf att fruktskaften, eller åtminstone nedre delen af desamma, qvarsitta 

 flera månader, låter sig en sådan räkning utan svårighet verkställa. 



