32 ACTA HORTI BF.RGIANI. BAND 2- NIO I 



streck som honungsfläck, ovanligt svagt utbildadt; se de nyss citerade bilderna 

 samt bild. 96. Stiftet saknar den mörka fläcken på halsdelen. 



I öfriga afseenden är V. cornuta-h\omma.n en regelrätt och kraftigt utveck- 

 lad Melanium-blomma. Det nedersta kronbladet eger starka sidotofsar vid in- 

 gången till det rännformiga partiet, ett slutet pollenmagasin och en mycket 

 lång sporre: se bild. 96, tafl. VII. Pollenkornen äro af tre slag: de flesta fyr- 

 sidiga, temligen många tresidiga, blott få femsidiga. Pistillens märkesöppning 

 är riktad ännu mera framåt än hos någon annan Melanium-&rt\ se bild. 94. 

 I afseende på vällukt torde blomman stå främst inom underslägtet. 



Af allt detta framgår, att V. «"/'««/«-blomman bör vara en insektblomma 

 af första rang och specielt en fjärilsblomma. Detta bekräftas också af de iakt- 

 tagelser öfver pollinationen jag varit i tillfälle att göra i Bergianska trädgården 1 ). 



Observationerna, som utförts den i8:de till den 24:de Juni 1895 kl. 11 

 f. m. till 4 e. m., äro följande. De korsbefruktning främjande insekterna ut- 

 gjordes med blott ett undantag af dagfjärilar, nämligen Pieris brassicce (L.), 

 Vanessa Urtica (L.), Hesperia sylvanus (Esp.), Argynnis latonia (L.), Epinephele 

 janira (L.) och Vanessa io (L), denna sistnämnda i Augusti månad; undan- 

 taget utgjordes af Bombus subterraneus L. De oftast förekommande och så- 

 lunda vigtigaste voro de två förstnämnda. Vid sugningen intogo Vanessa 

 urtica och V. io samt Argynnis latonia omvänd ställning; Pieris brassicce och 

 Hesperia sylvanus deremot — liksom äfven Bombus subterraneus — upprat. 



Då Bombus subterraneus L. är en tämligen sällsynt humla, som ej finnes 

 upptagen uti Herm. Müllkrs artrika förteckning i »Alpenblumen» (sid. 585 — 

 588), ansåg jag mig böra mäta längden af dess sugorgan, för jämförelse dels 

 med sporrens längd hos V- cornuta och dels äfven med sugorganets längd hos 

 andra humlearter. Organets längd hos honan befanns vara omkring 15 milli- 

 meter 2 ). Då nu hos V. cornuta sporrens längd räknad från basen af kron- 

 blads-skifvan, utgör 14 — 23 millim., finner man, att sugorganet hos B. subter- 

 raneus är fullt tillräckligt långt för att åtkomma nektarn, åtminstone hos mera 

 kortsporriga blommor. Bombus subterraneus iakttogs också icke blott vid ett 

 tillfälle utan vid tre tillfällen på olika dagar suga i Viola «»'««/«-blommorna 3 ). 

 Jämför man B. subterrancus i afseende på sugorganets längd med öfriga Bom- 

 bus-3.rX.Qr (dervid stödjande sig, beträffande dessa senare på Herm. Müllers 

 uppgifter I. c), så finner man, att B. subterraneus i detta afseende hör till de 

 allra bäst utrustade. — Den öfverträffas endast af B. mesomelas Gerst. (sug- 

 organets längd 15 — 18 mm.) och B. opulentus Gerst. (21 — 23 mm.) samt är 

 likstäld med B. hortorum L. (14 — 16 mm.). 



') I hvilken vexelverkan V. cornuta's blommor stå med insektverlden i växteus hemland, 

 Pyrenéerna, känner man, mig veterligen, icke. Från Irland, der växten under de senare årtion- 

 dena temligen allmänt odlats, föreligga ett par uppgifter af Hart (Nature ] 87 3, sid. 245). Såsom 

 blombesökare hafva af honom iakttagits dagfjärilen Epinephele janira (L.) och humlor. Derjemtc 

 har han fångat en nattfjäril, Cucullia umbratica, sugande i blomman. 



2 ) Det har sålunda nästan alldeles samma längd som hos de V. cornuta flitigast besökande 

 fjärilarne Pieris brassicce (L.) och Vanessa Urtica L. Enligt Herm. Müller har nämligen den förra 

 ett 16 mm. och den senare ett 14 — 15 mm. långt sugorgan. 



3 ) Bombus subterrancus visade sig vara i verksamhet till och med så sent som kl. 7 e. m.; 

 likaså Vanessa urtica. 



