54 ACTA HORTI BERGJANI. BAND 2. NIO I. 



Beskrifningar öfver de med tillämpning af ofvan uttalade grundsatser ur- 

 skiljda underformerna, formerna, varieteterna och underarterna af V, tricolor (L.), 

 V. arvensis Murr, och V. alpesiris (DC.) må nu följa. Diagnoser öfver dessa 

 tre arter sjelfva lemnas naturligtvis också; likaså — åtminstone hvad beträffar 

 det florala systemet — öfver V. lutea Sm. var. grandiflora (L., Vill.) V. hispida 

 Lam., V. declinata Waldst. & Kit., V. latisepala Wettst, V. Munbyana Boiss. 

 & Reut., V. calcarata L., V. cormtta L. och V. altaica Ker, af hvilka 

 lefvande undersökningsmaterial stått mig till buds. Till sist lemnas en redogörelse 

 för en del hybrider, funna dels på Gotland, dels här i Bergianska trädgården. 



Sect. Melanium DC. Prodr. syst. nat. regn. veg. I., pag. 301. 



I. Viola tPiCOlor L. Spec. plant. Ed. I, pag. 935; ex parte. 



V. annua, biennis vel perennis; floribus submagnis, varie coloratis, 

 raro (adultis) albidis; sepalis brevioribus quam petalis; horreolo pollinis 

 clauso; granulis pollinis plerisque tetragonis, paucioribus trigonis, non- 

 nullis interdum etiam pentagonis; labello stiginatis magno; orificio stig- 

 matis prorsum-deorsum vergente. 



Såsom förut (sid. 37) blifvit omtaladt, uppträder V. tricolor (L.) — till 

 motsats mot V. arvensis Murr. — ofta såsom tvåårig och (vid sandiga hafs- 

 stränder) såsom flerårig. 



Från stammen och bladen kunna, så vidt jag funnit, inga nämnvärda ka- 

 rakterer hemtas för att skilja V. tricolor (L.) och V. arvensis Murr.; jfr. ofvan sid. 52 1 ). 



De fullvuxna blommorna äro regelmässigt större hos V. tricolor än hos 



land förekommande former af V. tricolor L., sid. 76, uttalar sig på följande sätt. iFöröfrigt igen- 

 kännes de skilda formerna [af V. tricolor inklus. V. arvensis] hufvudsakligast på stammens och 

 grenarnes riktning samt bladens och stiplernas form, äfvensom blomskaftens längd och riktning, 

 hvaremot ej mindre kronbladens och kronsporrens form, storlek och färg, än foderbladens form, 

 färg och beklädnad hos samma form äro mycket föränderliga och beroende af individernas växtplats.» 

 ') H. Fortune uppgifver uti »Des Violar. étud. spec. d. gen. Viola» sid. 68 och 72, att 

 Viola tricolor skall hafva epidermis på bladens begge sidor af alldeles lika byggnad. Viola segetalis 

 Jord., V. iicmausiensis Jord., V. vivariensis Jord. och V. Sagoti Jord. deremot — af hvilka de två 

 första tillhöra V. arvensis Murr, och de två sista sannolikt V. alpesiris (DC.) — skola hafva epider- 

 mis på bladens undersida småcelligare än på öfversidan och cellernas sidoväggar mera vågiga. 

 En af mig anstäld undersökning i förenämnda afseende af V. tricolor f. versicolor Wittr. och V. 

 arvensis "paténs Wittr. från Stockholmstrakten har gifvit till resultat, att en skilnad i beskaffenhe- 

 ten mellan öfversidans och undersidans epidermis finnes hos dem båda, bestående väsentligen 

 deruti, att undersidans cellers sidoväggar äro ej obetydligt mera böjda och vågiga än öfversidans. 

 V. tricolor och V. arvensis företedde sinsemellan en liten skilnad derutinnan, att såväl öfver- 

 sidans som undersidans cellväggar voro något mera vågiga hos den senare än hos den förra. 

 En mera omfattande undersökning i förenämnda hänseende af V. tricolor's, V. alpestris' och V. ar- 

 vensis' former vore önskvärd. Sannolikt skulle härigenom karakterer, användbara för skiljande af 

 underarter och varieteter, kunna erhållas. 



