V. B. WITTROCK. VIOLA-STUDIER T. 55 



V. arvensis. Foderbladen äro alltid kortare än kronbladen; aldrig längre än 

 dessa, såsom ofta förhållandet är hos V. arvensis. Kronbladen hos den fullt 

 utbildade blomman äro vanligen starkt färgade, i violett, rödt etc.; sällan äro 

 de gula och ännu mera sällan hvitaktiga. Blommor med hvitaktiga kronblad 

 äro deremot hos V. arvensis de vanligaste. 



Sporren är lika lång som — dubbelt längre än foderbladens bakåt riktade 

 bihang. Hos V. arvensis är sporren svagare utvecklad; ofta t. o. m. kortare 

 än foderbladens bihang. 



Pollenmagasinet är regelmässigt slutet framtill (se bild. 5, tafl. I) ] ). De 

 enda undantag jag funnit från denna regel förekomma hos två af de psammo- 

 fila formerna nämligen V. tricolor *stenochila var. purpurella och *ammotropka, 

 hos hvilka pollenmagasinet oftast är halföppet eller nästan öppet; se bild. 166, 

 tafl. XI och 214, tafl. XII. Hos V. arvensis Murr, är pollenmagasinet aldrig slutet. 



De flesta pollenkornen äro fyrkantiga. Jemte dessa finnas regelmässigt 

 också trekantiga; se bild. 15, tafl. I. Någon gång förekomma derjemte fem- 

 kantiga. Trekantiga pollenkorn finnas ej hos V. arvensis Murr. 



Märkesläppen är alltid starkt utvecklad och minst dubbelt så stor som hos 

 V. arvensis Murr.; jfr. bild. 17, tafl. I med bild. 57 och 68, tafl. V. 



Märkesöppningen vetter framåt och något nedåt; ej nedåt och något bakåt 

 såsom hos V. arvensis Murr.; jfr. bild. 1, tafl. I med bild. 50 och 63, tafl. V. 



De pålitligaste kännetecknen för att i tvifvelaktiga fall skilja V. tricolor 

 (L.) från V. arvensis Murr, äro de som hämtas från märkesläppen och mär- 

 kesöppningen, samt dernäst de från pollenkornen och pollenmagasinet. 



V. tricolor (L.) är — äfven sedan V. arvensis Murr, blifvit frånskiljd så- 

 som särskildt species — en synnerligen mångformig art. Det stora flertalet af 

 dess former synes mig emellertid på grund af deras öfverensstämmelse i väsent- 

 liga afseenden kunna sammanhållas under ett subspecies, för hvilket jag vill föreslå 

 namnet genuina. Till detta höra de nästan öfverallt i vårt land allmänna, 

 kortsporriga, enåriga eller mera sällan tvååriga formerna. I motsats mot dessa 

 skulle kunna ställas de mera långsporriga, vanligen fleråriga formerna, som före- 

 komma på sandiga ställen här och der vid våra sydligare hafskuster 2 ), de 

 psammofila formerna. Dessa förete dock sinsemellan så väsentliga olikheter, 

 att jag ansett det rättast att af dem bilda tre underarter 3 ), parallela med 



') Härmed skall ej vara sagdt, att pollenmagasinet är på framsidan slutet eller stängdt 

 för vissa hymenopterer eller andra insekter, som tjenstgöra vid pollineringen — tvärtom, för 

 deras sugorgan möter det ej någon svårighet att framifrån tränga in uti detsamma — utan blott 

 att det för vårt öga ser slutet ut derigenom, att håren, som begränsa detsamma, nå tillsamman 

 äfven framtill. Om bilden 5, tafl. I jämföres med bilderna 53 och 66, tafl. V, hos hvilka senare 

 pollenmagasinet är öppet, inses lätt skilnaden. 



2 ) Måhända också inuti landet i Skåne. 



3 ) Sannolikt ega våra sydligaste provinser och Danmark ännu ett par typer, som kunna 

 vara törtjenta af rang af underarter. Jag sluter detta af herbarie-exemplar, som jag sett från 

 Stockholms, Lunds och Köpenhamns botaniska museer. Att uppställa nya underarter och varie- 

 teter etc. blott med stöd af pressade exemplar, har icke synts mig rådligt. Karaktererna måste 



