V. B. WITTROCK. VrOLA-STUDIER I. 63 



Denna intressanta form hör till de sällsynta, såsom blott iakttagen på två 

 lokaler i Södermanland. 



Dess väsentliga egendomlighet ligger i de fyra öfre kronbladens riktning. 

 De två öfVersta äro nämligen uppräta och de två mellersta nästan uppräta; se 

 bild. 41, tan". IV '). Till färgteckningen erinrar han mest om f. typica, dock 

 med den afvikelsen, att det nedersta kronbladet är nästan helt och hållet hög- 

 gult samt försedt med typiskt blott fem, korta honungsstreck. 



En intermediär form mellan denna och f. typica har af artisten A. Ekblom 

 blifvit funnen strax norr om Stockholm. Han närmar sig f. typica genom ej 

 fullt så starkt uppåt riktade öfre kronblad som f. anopetala samt derigenom 

 att de tre nedre kronbladen äro nästan ofärgade; se bild. 212, tafl. XII. En 

 latinsk diagnos skulle kunna formuleras på följande sätt. 



V. tricolor (L ) *genuina f. anopetala subf. subtypica Wittr. n. subf. 



Te. tab. XII, fig. 212. 



Subforma petalis quattuor superioribus non tam erectis quam in f. 

 principali; petalo infimo albido striis nectareis septem, longioribus. 



Hab. prope Stockholmiam ad Albano in collibus incultis (Pictor artificiosissimus 

 A. Ekblom). 



Planta, in horto botanico Bergiano anno 1895 e seminibus eulta, characteres suos 

 mirum in moriuni servavit. 



Forma 7. V. tricolor (L.) genuina f. roseola Wittr. n, f. 



k. tab. II, fig. 28; tab. IV, fig. 43; tab. XIV, fig. 268. 



Forma petalis supremis floris novelli roseolis vel subroseis, floris 

 adulti roseis; petalis ceteris floris novelli roseolo-albidis, floris adulti ro- 

 seolis vel subroseis. 



Hab. in horto botanico Bergiano in collibus sponte crescens ; ad Djurgårds-Fres- 

 kati prope Stockholmiam ; in Uplandia ad Långvik in insula Runmarö par. Djurö (Cal- 

 culator aulicus H. Hafström); in Helsingia ad Jernbergs takt prope Söderhamn (Col- 

 lega schote A. A. Magnusson). 



Planta ha;c in horto botanico Bergiano anno 1896 eulta est. 



Genom sina i rosenrödt färgade blommor skiljer sig denna form från öf- 

 riga V. tricolor-ioxvazx; se tafl. II, bild. 28 A (nyutslagen blomma) och B (full- 

 vuxen sådan), målade efter spontana exemplar från Stockholmstrakten. Vid 

 odling blifver den röda färgen understundom ännu klarare och kraftigare 2 ); 



l J Genom blomkronans gestalt erinrar denna form rätt mycket om V. vivariensis Jordan 

 (Obs. s. plant. nouv. d. 1. France, prem. fragm., 1846, pag. 17, tab. 2), en fransk subalpin viol, 

 som sannolikt har sin plats inom V. alpestris' formkrets. 



') Detsamma är förhållandet hos f. ornatissima; jfr. bild. 40, tafl. III med bild. 210, tafl. XII 



