V. B. WITTROCK. VIOI.A-STUDIER I. 73 



antagit en ljust purpurviolett färg, under det att de tre nedre ännu äro till sin största 

 del hvitaktiga. Den fullvuxna blomkronans färg är enligt regeln purpurviolett 

 med de två öfre kronbladen starkare färgade än de tre nedre; se bild. 156 

 och 158. De begge öfre kronbladen divergera starkt, så att det udda foder- 

 bladet är synligt mellan dem. Det nedersta kronbladet har bred, triangelfor- 

 migt omvändt-hjertlik skifva samt temligen kort sporre; se bild. 154. Denne 

 är knappast en half gång längre än foderbladens bihang; se bild. 153 b. Pol- 

 lenkornen visa tre former; de allra flesta äro fyrsidiga, färre tresidiga och myc- 

 ket få femsidiga. Stiftets knä är litet. Stifthalsen saknar mörk fläck. Stift- 

 hufvudet har konkava sidor; se bild. 155. 



Blandad med hufvudformen förekommer vid Lilla Gåsmora på Fårön en 

 varietet med kronblad, som äro ganska smala och hafva en i rödt gående färg; 

 se bild. 159. Denna må erhålla namnet stenopetala — af grek. otevoc, smal 

 och '.Tt7«Ao>' (krön-) blad — med följande diagnos: 



f. stenopetala Wittr. nov. form. 

 F. petalis angustis, violaceo-purpureis. 

 Hab. in Gotlandia in insula Fårö ad Lilla Gåsmora inter formam typicam rarius. — 



Af lektor C. A. M. Lindman har jag erhållit en del pressade, psammofila 

 Viola-plantor, som vuxit på den sandiga hafsstranden vid Sofiero i Skåne. Åt- 

 minstone några af dem synas tillhöra V. *coniophila. Då lektor Lindman 

 äfven meddelat mogna frön, ämnade till utsåning här i trädgården, torde 

 jag blifva i tillfälle att innevarande års sommar få studera lefvande exemplar af 

 växten. 



Subspec. IV. Viola tricolor (L.) *stenochila Wittr. nov. subspec. 



Ic. tab. XI, fig. 160 — 164. 



V. perennans; caulibus adscendentibus subtiliter hirtis ; foliis ovatis 

 (infimis) — lanceolatis (summis), margine petioli nervisque paginae inferioris 

 foliorum nec non stipulis subtiliter hirtis; lacinia terminali stipularum 

 lineari-lanceolata, fere semper integra; petalis supremis (adultis) plerum- 

 que atro-violaceis, paullum divergentibus ; petalo infimo dilutius vio- 

 laceo, angusto, lamina triangulari-lingulata, striis nectareis sublongis, 

 (oculo nudo visis) 'plerumque simplicibus, paullulum divergentibus; calcare 

 appendicibus sepalorum duplo fere longiore; granulis pollinis plurimis 

 tetragonis, paucis trigonis, paucissimis pentagonis; capite pistilli a fronte 

 viso lateribus fere rectis, processibus lateralis parvis, pilis curtis; genu 

 styli parvo; collo pistilli macula obscura destituto. 



