82 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. NIO I. 



cinia terminali stipularum lanceolato-ovata — lanceolata, parce crenata 

 vel integra; pedunculis (adultis) longioribus quam foliis, subere- 

 ctis; flore mediocri; sepalis plerumque paullo brevioribus quam 

 petalis, raro eadem longitudine ac petalis vel his paullo longioribus; 

 petalis supremis albidis (raro in apice violaceo-maculatis), suberectis, ple- 

 rumque anguste obovatis; petalis mediis albidis, striis nectareis ssepe de- 

 stitutis; lamina petali infimi obcordato-triangulari, albida vel ochroleuca, 

 striis nectareis 5 — 7, curtis, subdistinctis ; calcare appendicibus sepa- 

 lorum paullo longiore; genu styli parvo; collo pistilli subnutante, ma- 

 cula obscura fere semper destituto; capite pistilli mediocri. 



Hab. in horto botanico Bergiano in collibus et in locis cultis sponte crescens; in 

 locis cultis ad Ransjö paroecise Linsäll Herjedalis; et in compluribus locis par. Lillherrdal 

 ejusdem provinciaj J ) (Pastor S. J. Enander); ad Avesta Dalecarlise (Collega N. G. W. 

 Lagerstedt) ; prope oppidum Örebro Nericias (Lector E. Adlerz) ; prope oppidum Upsala 

 (Docens H. O. Juel) et ad Stora Frösunda par. Solna Uplandise (Studiosi G. et H. 

 Wittrock); ad Saltsjöbaden (Amanuensis H. Dahlstedt), ad Lilla Tyresö par. Ty- 

 resö (Principes regii Gustaf Adolf et Wilhelm), ad Vårdinge par. Vårdinge Suder- 

 mannias (Pastor A. Torssander) ; ad Grimstorp et ad Vimla par. Sandhem Vestrogothiae 

 (Doctor C. F. O. Nordstedt); ad Karpalund Scanias (Doctor C. F. O. Nordstedt) ; 

 ad Asker prope Christianiam Norvegire (Professor N. Wille). 



Planta e locis supra dictis fere omnibus in horto botanico Bergiano annis 1895 

 et 1896 culta est. 



Denna underart synes vara allmän öfver största delen af vårt land, upp 

 till Herjedalen och sannolikt ännu längre upp "), och förekommer mest såsom 

 ogräs på åkrar. 



Stammen är nästan upprat eller, då den blir äldre och längre, af 

 egen tyngd något nedliggande. Vanligen är den blott föga förgrenad. Stip- 

 lernas ändflik är lancettlikt äggrund — lancettlik samt med mycket få och 

 grunda inskärningar i kanten eller helbräddad; se bild. 59 och 60, tafl. V. 



Blomskaften äro längre än bladen och nästan uppräta eller föga frånstå- 

 ende; se bild. 59. Foderbladen äro vanligen något kortare än kronbladen, 

 sällan af samma längd eller till och med något längre :! ). Blomkronan är 'en- 

 ligt regeln hvitaktig eller svagt halmgul. De öfversta kronbladen äro nästan 

 uppräta och smalt omvändt äggrunda; de mellersta sakna ofta honungsstreck; 



') Den mest storblom miga V. arvensis "communis, som jag sett, härstammar från Herjedalen, 

 från Annetorp i Lillherrdals socken (Kyrkoherde S. J. Enander). 



2 ) Från Björkfors i Nederkalix socken i norra delen af Vesterbotten linnes i Naturhisto- 

 riska Riksmuseets herbarium ett af doktor R. Fries samladt V. arvensis- exemplar, som efter allt 

 att döma hör till "communis. 



s ) På samma sätt som hos V. tricolor (L.) befordrar älven hos V. arvensis Murr, särskildt 

 näringsrik jordmån blomfoderbladens tillväxt mer än kronbladens; något som jag varit i tillfälle 

 att iakttaga isynnerhet hos "communis. 



