V. B. WITTROCK. VIOLA-STUDIER I. 85 



äldre blomma och den senare från en yngre). Sporren är af ungefär samma 

 längd som foderbladens bihang. Stiftets knä är mycket litet; se bild. 186 b 

 och 192 b. Stiftets hals, som lutar något framåt, är försedd med mörk fläck 

 på framsidan. Pistillens hufvud är, då det ses från sidan, rätt smalt. 



Exemplaren från Vermland hafva i allmänhet blekare blommor, understun- 

 dom till och med så bleka som bild. 194 visar. 



Liksom hos de flesta andra, såväl V. tricolor- som V. arvtnsis-fovmer äro 

 högsommars- (och särskildt Augusti-) blommorna regelmässigt små och blekt 

 färgade eller till och med ofärgade; se bild. 188. 



En hithörande form, som jag uppdragit ur frön från Cambridge i England, 

 har blommorna så högt färgade, att jag till en början trodde mig hafva att 

 göra med en ny underart. En noggrann jämförelse har emellertid gifvit till 

 resultat en så stor öfverensstämmelse i öfrigt, att jag ej tvekar att beskrifva 

 växten såsom en blott varietet af *sublilacina, under namn af 



V. arvensis Murr. *sublilacina Wittr. var. atropurpurascens 

 Wittr. nov. var. 



Ic. tab. XIII, fig. 216 — 219. 



Var. petalis supremis ex maxima parte atropurpureis ; petalis tribus 

 inferioribus (adultis) violaceo-lilacinis margine atropurpurascente ; striis 

 nectareis longis, valde distinctis; collo pistilli erecto, macula obscura 

 deficiente. 



Planta hsec nitidula in horto botanico Biigiano anno 1S96 culta est. Semina ex 

 horto botanico Cantabrigiensi (Cambridge) Anglia; accepimus. 



Denna lilla nätta växt har de vackraste blommorna af alla kända V. ar- 

 vensis-former. De öfversta kronbladen äro till sin största del mörkt purpurfär- 

 gade; se bild. 216, tafl. XIII. De tre öfriga äro lilavioletta med kanten mörkt 

 purpurfärgad. Honungsstrecken äro langa och tydliga samt på det nedersta 

 kronbladet till och med gaffelgreniga; se bild. 218. Pistillens hals saknar (an- 

 märkningsvärdt nog) mörk fläck; se bild. 219. 



Subspec. III. Viola arvensis Murr, 'paténs Wittr. nov. subspec. 



Ic. tab. V, fig. 63—70; tab. VI, fig. 71. 



V. annua vel rarius biennis; ramis inferioribus non paucis, pa- 

 tentibus, subprocumbentibus; lacinia terminali stipularum lanceolato- 

 ovata — lanceolata, plerumque foliacea, crenata; pedunculis eadem 

 fere longitudine ac foliis, patentibus; flore mediocri vel majore; 



