86 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. N:0 I. 



sepalis magnis, longioribus quam petalis; petalis omnibus prorsus 

 vergentibus (corolla itaque semper fere semiclausa), albidis; striis necta- 

 reis ut in subspec. communi Wittr. ; lamina petali infimi triangulari-ob- 

 cordata, minore; calcare appendicibus sepalorum paullo breviore; 

 genu pistilli majore ; collo pistilli erecto, macula obscura fere semper de- 

 stituto; capite pistilli crassiore. 



Hab. in horto botanico Bergiano in locis cultis (proecipue in area Liliacearunv 

 sponte copioseque crescens. 



Planta etiam annis 1895 et 1896 e seminibus spontaneis in horto culta est. 



Denna underart synes ej vara allmän. I sin fullt typiska form känner jag- 

 honom blott från Bergielund, der han årligen förekommer spontan i stor mängd. 



Stammen är nedtill temligen starkt förgrenad, med långa, utspärrade, nästan 

 nedliggande grenar. Stiplerna äro starkt utvecklade med stor, bladlik, i kanten 

 naggad ändflik; se bild. 70 A, tafl. V och bild. 71, tafl. VI. Blomskaften äro 

 utspärrade och af ungefär samma längd som bladen. Foderbladen äro stora 

 samt längre än kronbladen. Kronbladen äro böjda något framåt, till följd hvaraf 

 blomman ser nästan halft sluten ut; se bild. 63 (på de öfriga blombilderna ter 

 sig kronan mera öppen än den gör i verkligheten). Kronbladens färg — inkl. 

 honungsstrecken — öfverensstämmer med den hos V. '^communis (hufvudfor- 

 men). Det nedersta kronbladets skifva är temligen liten samt triangelformigt 

 omvändt hjertlik; se bild. 66. Sporren är något kortare än foderbladens bi- 

 hang. Stiftets knä är temligen stort; se bild. 68 b. Stiftets hals är upprat 

 och saknar regelmässigt mörk fläck; blott hos senhöstblommor har jag någon 

 gång funnit sådan. Pistillens hufvud är temligen tjockt; se bild. 68 a — c '). 



En något afvikande form från trakten af Lund har jag benämnt 



V. arvensis Murr. *patens Wittr. var. scanica Wittr. nov. var. 



Ic. tab. XIII, fig. 234—238. 



Var. stipulis paullo minus evolutis; horreolo pollinis majore, non 

 tam aperto; labello stigmatico paullo majore; ostiolo stigmatico prorsum- 

 deorsum vergente. 



Hab. in Scania ad Holraeja prope Lundam (Magister docens S. Murbeck). 

 Planta in horto botanico Bergiano annis 1895 et 1896 culta est. 



Denna varietet skiljer sig från hufvudformen genom mindre utvecklade 

 stipler; genom större, ej så vidöppet pollenmagasin (se bild. 235, taft. XIII); 

 genom något mera utvecklad märkesläpp (se bild. 236); samt derigenom att 

 märkesöppningen vetter något framåt på samma gång som nedåt. 



') Om blommor af afvikande beskaffenhet, dels redan om sommaren på grenar af 4:de och 

 j:te ordningen, dels om senhösten, se i den morfologisk-biologiska afdelningen, sid. 25. 



