V. B. WITTROCK. VIOLA-STUDIER I. 95 



ribus, calcare violascente, recto, eadem fere longitudine ac appen- 

 dicibus sepalorum; horreolo pollinis subaperto ; granulis pollinis plurimis 

 tetragonis, paucis pentagonis, paucissimis trigonis, (a latere visis) 52 — 55 

 /' crassis; genu styli perparvum, paullulum curvatum ; collo pistilli suberecto, 

 macula obscura ornato ; capite pistilli processibus maxillaribus submagnis, 

 a fronte viso eadem fere latitudine ac altitudine, a latere viso postice concavo. 



Patria 'ignota. Planta in horto botanico Bergiano annis 1894, 1895, 1896 culta 

 est. Semina ex horto botanico Cantabrigiensi (Cambridge) Britannia? sub nomine V 

 alpestris Jord. anno 1894 accepimus. 



Denna underart synes perennera blott svagt och torde äfven uppträda 

 såsom enårig. Stjelkarne äro nästan uppräta eller såsom äldre af egen tyngd 

 något nedliggande. Blomskaften äro frånstående samt ej mycket längre än bla- 

 den. De nedre bladen äro äggrunda, de öfre äggrundt lancettlika; se bild. 73 

 f, tafl. VI. Stiplernas ändflik är oftast stor, lancettlik och försedd med en — 

 tre naggtänder, mera sällan lancettlik, jemnbred och helbräddad. 



Foderbladen äro blott en tredjedel kortare än kronbladen. De öfversta 

 kronbladen äro omvändt äggrunda, föga divergerande, och till färgen svafvel- 

 gula, ej sällan försedda med en stor, mörkt violett fläck vid toppen; se bild. 

 •jl, tafl. VI och bild. 215, tafl. XII. De mellersta kronbladen äro lifligt ci- 

 trongula. Deras vid bladskifvans bas sittande tofs bildas af hår, som till for- 

 men stå midt emellan dem hos V. tricolor '(L.) och V. arvensis Murr; jfr. 

 bild. 75 med bild. 11, tafl. I och bild. 54, tafl. V (100 gånger förstor.). 

 Det nedersta kronbladet är höggult, ofta prydt af en liten, mörkt violett fläck 

 vid toppen; se bild. 215. Honungsstrecken äro starka och temligen långa. 

 Sporren är violett samt rak och af ungefär samma längd som foderbladens 

 bihang; se bild. 73 b. Pollenmagasinet är nästan öppet. De flesta pollenkor- 

 nen äro fyrkantiga, få femkantiga och mycket få trekantiga; sedda från sidan 

 visa de en ovanlig tjocklek, nämligen af 52 — 55 <i. Stiftets knä är mycket 

 litet; se bild. j6. Pistillens hals är nästan upprat samt försedd med mörk 

 fläck på framsidan. Pistillens hufvud, som har temligen stora underkäksutskott, 

 är framifrån sedt af ungefär samma bredd som höjd; från sidan sedt är den 

 baktill något konkavt. 



Denna växt, som varit under odling härstädes tre år, har erhållits genom 

 frön från botaniska trädgården i Cambridge, under namn af Viola alpestris 

 Jord. Att den icke är identisk med den af Jordan (1. c, fragm. II, sid. 32) 

 beskrifna, framgår af följande karakterer, som Jordan tillägger sin växtform: 

 blad trubbiga; blommor af ungefär samma form och storlek som hos V. rotho- 

 magensis; de mellersta kronbladen med blott ett, mycket litet honungsstreck, 

 och det nedersta med fem sådana. 



