96 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. NIO I. 



IV. Viola lutea huds. var grandiflora (l. ; vm.) reichenb. 



Iconogr. botan. Cent II, pag. 63, tab. 171; 1824. 



V. grandiflora Linné, Mantiss. plant., pag. 120; 1767. Villars, Hist. d. 

 plant, d. Dauph., pag. 667; 1787. Cat. d. pl. d. jard. d. Strasb., pag. 288, 

 tab. V; 1807. 



Icon. tab. nostr. VI, fig. 80, 81; tab. VIII, fig. 109 — in; tab. IX, fig. 

 112, 113. 



Descriptio partium nonnullarum floralium: 



Canalis petali infimi penicillis pilorum brevium duobus lateralibus 

 praedita. Horreolum pollinis subclausum. Granula pollinis pleraque tetra- 

 gona, pauciora pentagona, paucissima hexagona (permagna). Genu styli 

 paullum curvatum, mediocre vel parvum. Collum pistilli macula obscura 

 praeditum. Caput pistilli a fronte visum subquadratum, vertice interdum 

 longitudinaliter concavo (cfr. fig. 1 1 1 ). Processus maxillares mediocriter 

 vel curte hirsuti. Labellum stigmatis magnum. Orificium stigmatis 

 prorsum-deorsum vergens. 



Planta in horto botanico Bergiano annis 1888 — 1896 culta est. Semina ex hortis 

 diversis — e. g. Rosendal prope Stockholmiam — accepimus. 



Den af Hudson i Flora Anglica, sid. 331, 1762 beskrifna engelska huf- 

 vudformen af V. lutea har jag ännu ej lyckats få under odling. Den torde 

 knappast finnas i någon botanisk trädgård. Så mycket allmännare odlad är 

 deremot den centraleuropeiska, alpina viol, som beskrefs af Linné (1. c.) under 

 namn af V. grandiflora och som, efter allt att dömma, är att betrakta som 

 en varietet af V. lutea Huds. *). Med full visshet kan man dock ej uttala sig 

 härom, förr än beskaffenheten af blommans inre delar — särskildt pollenmagasin, 

 pollenkorn och pistill — blir känd både hos den engelska och den alpina formen. 

 Huru de florala delarne äro beskaffade hos den senare går jag nu att beskrifva. 



Blomfoderbladen äro ungefär hälften så långa som kronbladen; se bild. 

 1 10 b, tafl. VIII. Kronbladen äro mycket stora och oftast alla höggula; bild. 

 80, tafl. VI. Understundom äro de två öfversta till större eller mindre del 

 färgade af lifligt tegelrödt; se bild. 109 och 110. Sporren är kort, blott föga 

 längre än foderbladens bihang; se bild. 80, 109 och 110 b. Vid ingången till 

 det nedersta kronbladets rännformiga del finnes å hvardera sidan en liten tofs 

 af encelliga hår. Pollenmagasinet är slutet eller nästan slutet; se bild. 112, 

 tafl. IX. Af pollenkornen äro de flesta fyrkantiga, färre äro femkantiga, och 

 mycket få sexkantiga samt betydligt större än de öfriga. Stiftets knä är föga 



') En del äldre florister hafva ansett V. grandiflora L. identisk med den asiatiska V. altaica 

 Ker, utan att beakta, det Linné om sin växt säger, att den »habitat in Alpibus Helveticis, Pyre- 

 naicis». 



