V. B. WITTROCK. VIOLA-STUDIER I. 97 



böjdt; se bild. 81 och in. Pistillens hals är försedd med mörk fläck fram- 

 till. Pistillens hufvud är, framifrån sedt, nästan qvadratiskt med afrundade hörn; 

 se bild. 8 1 till venster. Understundom förekommer såsom en bildningsafvikelse, 

 att dess hjessa är konkaverad längs midten, så att hufvudet får den form som 

 bild. 1 1 1 visar. Underkäksutskotten äro blott medelmåttigt starkt håriga. 

 Märkesläppen är stor; se bild. 8l, m och 1 13 (20 gånger förstorad). Märkes- 

 öppningen vetter nedåt och framåt. 



V. Viola hispida DE lam. 



Fl. franc, tome II, pag. 679; 1788. V. rotfiomagensis in hört. reg. 

 Parisiensi, sec. de Lamarck. 



kon. tab. nostr. XI, fig. 178 — 181. 



Descriptio partium nonnullarum floralium. 



Horreolum pollinis semiapertum, Granula pollinis pleraque tetragona, 

 cetera trigona, Genu styli valde curvatum. Collum pistilli subreflexum, 

 macula obscura ornatum. Caput pistilli processibus maxillaribus parvis, 

 breviter hirsutis. Orincium stigmatis parvum, prorsum vergens. 



Planta in borto botanico Bergiano annis 1895 et 1896 culta est. Semina et ex 

 horto botanico Tolosano (Toulouse) et ex horto botanico Gratianopolitano (Grenoble) 

 accepimus. 



Växten perennerar. Stjelkarne äro nedliggande och uppstigande. Stiplerna 

 hafva mycket få sidoflikar och ändfliken är helbräddad eller nästan helbräddad ; 

 se bild. 178 och 181, tafl. XI. Såväl stam som blad äro tätt och mjukt 

 håriga. 



Foderbladen äro ungefär hälften så långa som kronbladen; se bild. 178 

 b. Kronbladen äro större än hos (typisk) V. tricolor (L). Deras färg är violett, 

 de två öfres mörkt, de tre nedres ljusare. Det nedersta kronbladet har relativt 

 lång och smal skifva, så att en i ögonen fallande lucka regelmässigt finnes 

 mellan denna och de mellersta kronbladen; se bild. 178 a. Sporren är något 

 längre än foderbladens bihang. Pollenmagasinet är halföppet; se bild. 179. 

 Af pollenkornen äro de flesta fyrkantiga, färre trekantiga. Stiftets knä är stort 

 och starkt böjdt; se bild. 180 b. Dess hals är böjd något bakåt och törsedd 

 med mörk fläck framtill. Pistillens hufvud har mycket små och korthåriga 

 underkäksutskott samt är, från sidan sedt, smalt. Märkesöppningen är liten 

 och vetter framåt. 



Arten, som har sitt stamhåll i norra Frankrike, är nära beslägtad med 

 V. tricoloj- (L), men är väl skild bland annat genom stammens och bladens 

 täta hårighet, det nedersta kronbladets form samt pistillhufvudets byggnad. 

 Grenier & Godron angifva (i Fl. d. France, I. sid. 184) såsom en utmärkande 



