104 ACTA HORTI BERG1ANI. BAND 2. N:0 I. 



sig från alla andra inom sektionen Melamum, må framhållas, att de begge 

 mellersta kronbladen äro riktade utåt och nedåt (se bild. 93 och 95), icke 

 utåt och uppåt, såsom hos sektionens öfriga arter. Alla kronbladen äro ovan- 

 ligt smala, men isynnerhet de två öfversta. Honungsstrecken äro långa, men 

 mycket svaga; se nyss citerade bilder samt bild. 96. Äfven honungsfläcken 

 är blott svagt färgad, halmgul eller hvitaktig. Vid ingången till det nedersta 

 kronbladets rännformiga del finnas två hårtofsar, en på hvardera sidan (såsom 

 hos V. munbyana B. & R., V. calcarata L. m. fl.). Pollenmagasinet är långt 

 och nästan slutet. Af pollenkornen äro de flesta fyrkantiga, färre trekantiga 

 och mycket få femkantiga. Stiftets knä är medelstort. Pistillens hals saknar 

 mörk fläck på framsidan. Dess hufvud är mycket långsträckt med starkt 

 håriga underkäksutskott; se bild. 94. Märkesöppningen, som är temligen liten, 

 vetter framåt. Märkesläppen är väl utvecklad. 



Arten är en fjällväxt, som tillhör Pyrenéerna. Den har äfven blifvit upp- 

 gifven för Italien, men antagligen med orätt; se Archangeli, Comp. d. Flor. 

 Ital., sid. 78. 



XI. Viola altaica Ker-Gawi 



in Edwards, Botan. Regist, sid. 54, tafl. 54, 1815; Roemer & Schultes, 

 Linné, Syst. Veget., ed. nov., vol. V, sid. 383, 1819; Regel, Gartenflora 1882, 

 sid. 33, tafl. 107 1. — Viola oreades Marsch, a Bieb. Flor. taur.-caucas., tom. 

 III, sid. 167, 1 819. 



Icon. nostr. tab. XIV, fig. 271 — 277. Fig. 13 et 14 paginaa 105. 



Descriptio partium nonnullarum floralium. 



Sepala dimidio fere breviora quam petala. Appendices sepalorum 

 pulchre dentata?. Petala aut omnia cyaneo-violacea, aut dua superiora 

 straminea, tria inferiora sulphurea vel sulphureo-citrina. Striae nectarese 

 curtos, partim furcatae. Calcar brevis, vix eadem longitudine ac appen- 

 dices sepalorum. Horreolum pollinis subclausum. Genu styli plerumque 

 mediocre. Collum pistilli parte anteriore tumidum, macula obscura desti- 

 tutum. Caput pistilli processibus maxillaribus submagnis. Orificium 

 stigmatis parvum, prorsum (-deorsum) vergens. 



Planta in horto Bergiano annis 1895 et 1896 culta est. Semina ex horto 

 botanico imperiali Petropolitano (St. Petersburg) accepimus. 



Denna växt är i hög grad sällsynt i de botaniska trädgårdarne. Hvad 

 som i dessa trädgårdars årliga fröbyteskataloger finnes upptaget under detta 

 namn har vid sådd härstädes alltid visat sig vara pensé-former *), med undan- 



J ) Sedan gammalt har den föreställningen varit herrskande bland flertalet botanister, att de 

 odlade penséerna skulle härstamma väsentligen från V. altaica Ker. Att så icke är förhållandet har 

 jag ådagalagt uti mina »Viola-studier II. Bidrag till de odlade penséernas historia», 1896. 



