V. B. WITTROCK. VIOLA-STUDIER I. 115 



vi här hafva framför oss en måhända redan stabilierad biandart, tillåter jag mig 

 att för densamma föreslå namnet V. (x) norvegica. 



De på taflan X lemnade bilderna äro tecknade och målade efter exemplar 

 vuxna här i trädgården. Bilden 132 återgifver ett sommarskott (från Augusti) 

 med — såsom vanligt hos Melaniu/u-violema. — smärre och blekare blommor. 

 Bilden 135 åter visar en typisk höstblomma, som liknar vårblommorna i afse- 

 ende på storlek och färg. 



V. cornuta L. 9 X latisepala Wettst. tf. 



Te. tab. VII, fig. 89—92. 



V. perennis; caulibus suberectis; foliis subcordato-ovatis ; stipulis 

 oblique ovatis, grosse serratis; sepalis dimidia parte brevioribus quam 

 petalis; petalis livido-violaceis; pet. supremis anguste obovatis vel obo- 

 vatis; pet. mediis patentissimis, striis nectareis distinctis; petalo infimo 

 calcare appendicibus sepalorum 3 — 4plo longiore, macula neetarea flava 

 vel lutea, striis nectareis distinctis, canali penicillis pilorum brevium duo- 

 bus lateralibus prsdita, horreolo pollinis subclauso; granulis pollinis ple- 

 risque tetragonis, paucis trigonis, tertia fere parte (30 %— 35 %) inerti; 

 genu styli mediocri; collo pistilli macula obscura prsedito; capite pistilli 

 processibus maxillaribus magnis, valde hirsutis ; orificio stigmatis prorsum- 

 deorsum vergente. 



Cl. amanuensis H. Dahlstedt plantas, e seminibus V. cornuta L. ortas, in Lin- 

 copia anno 1894 observavit et nobis benevole communicavit. Semina hrec, in Lincopia 

 sata, ex horto botanico Bergiano accepta erant, in quo horto V. cornuta L. in proxima 

 vicinitate V. latisepala Wettst. anno 1893 creverat. Annis 1894 et 1895 planta hy- 

 brida in horto botanico Bergiano culta est. 



Obs! Papiliones Vanessam urticce (L.), Pier i Jan Brassica; (L.), TIesperiatn syl- 

 vanus Esp. Violam latisepalam primam mox V. cornutam neetaris causa visitantes in 

 horto Bergiano ssepius observavi. 



Denna hybrid intager en medelställning mellan sina föräldrar genom blom- 

 mornas storlek och färg samt genom de mellersta kronbladens riktning. Dessa 

 kronblad äro nämligen här riktade vinkelrät utåt, under det att de hos V. latise- 

 pala äro riktade något uppåt och hos V. cornuta något nedåt; jfr. bild. 89 

 och 90 med bild. 83 och 95. De öfversta kronbladen påminna genom sin 

 form än om V. cornuta (så hos bild. 89), än om V. latisepala (så hos bild. 90). 

 Äfven pistillen förråder genom sin beskaffenhet den dubbla härstamningen. 

 Genom hufvudets form och storlek, genom kindernas starka hårbeklädnad samt 

 knäets gestalt erinrar den om V. cornuta; men genom märkesöppningens läge 

 samt halsens mörka fläck om V. latisepala; jtr. bild. 92 med bild. 88 och 94. 

 Från V- cornuta har hybriden ärft stiplernas allmänna form; en skilnad ligger 



