Il6 ACTA HORT! BERGIANl. BAND 2. NIO I. 



dock deruti, att stiplernas sågtänder äro mycket starkare hos hybriden än hos 

 V. cornuta; jfr. .bild. 89 med 83 a. De båda sidoställda små hårtofsarne hos 

 det nedersta kronbladet i bladrännans främsta del äro äfven ett arf från V. 

 cornuta. Dylika saknas hos V. latisepala; se bild. 84. Från V. latisepala 

 härleda sig deremot de kraftiga honungsstrecken, den starka gula färgen på 

 honungsfläcken (jfr. bild. 91 med bilderna 84 och 96) samt de uteslutande 4- 

 och 3-sidiga pollenkornen. 



V. cornuta L. ö 71 X latisepala Wettst. 9. 

 Ic. tab. IX, fig. 125 — 131. 



V. perennis; caulibus suberectis; foliis ovatis — lanceolato-ovatis ; 

 stipulis oblique ovatis — ovato-lanceolatis, grosse serratis; sepalis dimidia 

 — tertia parte brevioribus quam petalis; petalis vinoso-violaceis ; pet. 

 supremis subanguste obovatis; pet. mediis patentissimis, striis nectareis 

 distinctis; petalo infimo calcare appendicibus sepalorum 3— 4plo longiore, 

 macula nectarea flava vel lutea, striis nectareis distinctis, canali penicillis 

 pilorum brevium duobus lateralibus praedita, horreolo pollinis subclauso; 

 granulis pollinis plerisque tetragonis, paucioribus pentagonis, paucissimis 

 hexagonis, duabus partibus (65 %— 75 %) inertibus; genu styli magno; 

 collo pistilli macula obscura destituto; capite pistill! processibus maxilla- 

 ribus magnis, valde hirsutis; orificio stigmatis prorsum vergente. 



Htec planta hybrida in horto botanico Bergiano, in consortio V. latisepala et in 

 proxima vicinitate V. comuttz sponte crescens, annis 1895 et 1896 observata est. 



Obs. Papilionem Vanessam vrticce (L.) Violam cornutam primam mox V. latise- 

 palam nectaris causam visitantem in horto Bergiano observavi. 



Äfven denna hybrid intager genom blommans storlek och färg samt genom 

 de mellersta kronbladens riktning en medelställning mellan de båda föräldrarne. 

 Äfven de öfre kronbladens form är af intermediär beskaffenhet; jfr. bild. 126 

 och 127 med bild. 82 och 83 samt 93 och 95. Sporren erinrar genom sin 

 riktning uppåt om V. cornuta. Äfven pistillen är väsentligen comuta-lik; så 

 genom hufvudets betydliga längd, märkesöppningens riktning (framåt), kindernas 

 kraftiga utveckling och starka hårbeklädnad samt genom frånvaron af den mörka 

 halsfläcken; se bild. 128 och 129. Det enda hos pistillen som erinrar om V. 

 latisepala är det starkt utvecklade knäet. Från V. cornuta har hybriden för 

 öfrigt ärft stiplernas form (sågtänderna äro dock betydligt större, och stipeln i 

 sin helhet längre i förhållande till bredden, isynnerhet uti växtens öfre delar; 

 se bild. 130 och 131), de begge sidoställda hårtofsarne hos det nedersta kron- 

 bladets rännformiga del (bild. 130), samt femsidigheten hos en del pollenkorn. 

 Från V. latisepala har nedärfts den breda skifvan hos det nedersta kronbladet, 

 de kraftiga honungsstrecken och den starka gula färgen hos honungsfläcken; se 

 bild. 126, 127 och 130, jämförd med 83 och 84. 



