ACTA HOKTI BERG1ANJ. BAND 2. NIO I. 



V. lutea Huds. v. grandiflora (L., Vill.) X V. (x) Williamsii Wittr. 

 [V. (x) suecana nob.]. 



Ic. tab. VIII, fig. 107, 10S; tab. IX, fig. 114. 



V. perennans; caulibus suberectis, fere glabris; foliis ovatis (infimis) 

 — lanceolato-ovatis (superioribus), margine subtilissime hirta, pagina su- 

 periore glabra, inferiore in nervis subtilissime hirta; stipulis sublyrato- 

 partitis, lacinia terminali ovali-lanceolata serraturis 1 — 3, vel lanceolata, 

 integra; margine stipularum subtiliter hirta; floribus magnis; sepalis dimi- 

 dia fere parte brevioribus quam petalis; petalis supremis late vel ssepius 

 latissime obovatis, suberectis (ideo altera alterum ex maxima parte obte- 

 gentibus), violaceis; petalis tribus inferioribus parte inferiore citrino-flavis 

 parte exteriore dilutius violaceis; lamina petali infimi reniformi-obcordata 

 striis nectareis distinctis, (stria media excepta) longis; horreolo pollinis 

 subclauso; canali petali infimi penicillis pilorum brevium duobus latera- 

 libus prsedita; calcare paullulo longiore quam appenclicibus sepalorum; 

 granulis pollinis plerisque pentagonis, ceteris tetragonis, quinta — quarta 

 parte (20% — 25%) inerti; genu styli subparvo; collo pistilli erecto, macula 

 obscura ornato; capite pistilli a fronte viso quadrato superne dilatato; 

 processibus maxillaribus hirsutis; orificio stigmatis deorsum-prorsum ver- 

 gente. 



Planta in horto botanico Bergiano anno 1893 (vel 1892) inter parentes sponte 

 orta, annis 1894, 1S95, 1S96 in horto culta est; semina fecunda copiose progignit. 



Denna ståtliga viol uppträdde för fyra (eller fem) år sedan subspontant 

 här i trädgården bland V. lutea Huds. var. grandiflora (L., Vill.) och V. (x) 

 Williamsii Wittr. och samtidigt i två eller tre kraftiga exemplar, som blommat 

 rikligt tre år i rad. Den liknar i afseende på stiplerna båda föräldrarne, i det 

 att stiplerna än äro pardeladt lyrformiga (såsom hos V. lutea), än åter nästan 

 äggrundt lancettlika med några få, mycket starka sågtänder på sidorna (såsom 

 hos V. (x) Williamsii); se bild. 107, det okolorerade bladet. De begge öfversta 

 kronbladens färg påminner om V. (x) Williamsii, de tre nedres väsentligen 

 om V. lutea; se bild. 107. Den ovanligt starka utvecklingen af honungsstrecken 

 erinrar om V, (x) Williamsii f. magnifica. 



Af pollenkornen hafva 20 % — 25 % visat sig odugliga. Frukt- och frö- 

 alstringen är riklig 1 ). Vid frösådd hafva framkommit dels exemplar af samma 

 beskaffenhet som moderväxten ( V. suecana), dels exemplar, som väsentligen lik- 

 nat hybridens föräldrar, V. lutea och V. (x) Williamsii. Dessa exemplar hafva 



') Om pollinering genom insekter hos V. (X) suecana se ofvan sid. 34. 



