ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. NIO 2. 



naturlig begränsning af väfnaderna ännu vara långt ifrån afgjord. För att en 

 lösning deraf skall kunna nås, synes det nödvändigt, att ett vida större antal 

 växttyper undersökas med afseendc härpå och framför allt i utvecklingshistorisk 

 riktning. 



Veronica Iongifo/ia, som jag undersökt, visar emellertid en sådan utbild- 

 ning af stammens kärlsträngsväfnad, att en begränsning af kärlsträngsväfnad och 

 grundväfnad icke erbjuder någon svårighet, utan endast synes kunna genomföras på 

 ett sätt. Redan på ganska tidiga utvecklingsstadier bildar nämligen strängväfna- 

 den en sammanhängande ring, som såväl från bark som från märg låter ganska 

 väl begränsa sig, och denna gräns är ej mindre tydlig i det utbildade tillståndet. 



Äfven i ett annat afseende är kärlsträngsväfnaden hos denna växt af in- 

 tresse. Den visar nämligen i sin primära byggnad en typ, som hittills icke 

 synes hafva blifvit beaktad, och som utmärkes genom den långt gående samman- 

 smältningen af kärlsträngarne, eller såsom detta blifvit benämndt, kärlsträng- 

 systemets kontraktion. Det är välbekant, att de sekundära förändringarne i 

 kärlsträngsystemet kunna leda till en högre eller lägre grad af kontraktion deraf; 

 se t. ex. de Bary (i, sid. 469 o. följ.). Högsta graden af kontraktionen 

 är, då hela kärlsträngzonen erhåller kärlsträngstruktur, i det interfaskikularkambiet 

 i sin helhet utbildar samma väfhader som faskikularkambiet (se anf. st., sid. 472). 

 Deremot synes intet fall vara bekant, der kärlsträngzonen redan före kambiets 

 uppträdande bildas af en rundtorn likartad väfnad. Sålunda yttrar Rothert 

 vid redogörelsen för väfnadernas primära anordning (12, sid. 30): »Es ist auch 

 denkbar (scheint aber bei Phanerogamen nicht vorzukommen), dass der ganze 

 Desmomring blos aus Leitstranggewebe besteht». Jag skall emellertid söka upp- 

 visa, att Veronica åtminstone i hög grad närmar sig till denna af Rothert 

 ifrågasatta typ, i det nämligen kärlsträngzonen redan före kambiets uppträdande 

 så till vida består af rundtorn likartad väfnad, som en sammanhängande silrörs- 

 väfnad utbildas rundtorn hela ringen. Och i vissa fall synes äfven den primära 

 veden på ett liknande sätt sammanflyta till .en sammanhängande ring. 



Om den anatomiska byggnaden hos slägtet Veronica finnas några uppgifter 

 i en uppsats af Born (2) som dock endast röra det utbildade tillståndet. Så- 

 lunda meddelas, att kärlsträngsringen saknar märgstrålar, och att i densamma 

 skilda kärlsträngar icke kunna urskiljas; att en på olika sätt utbildad mekanisk 

 väfnad hos skilda arter af slägtet kan vara utbildad innanför endodermis eller 

 saknas. 



Rhinanthaceernas anatomi är undersökt af Hovelacque (6) i sammanhang 

 med några närstående familjer, dock ej Scrophulariaceerna. Det visar sig af 



