H. O. JUEL, DE TELA 1-lßROVASALt VERONICC LONGIFOU.E L. ~ 



hans framställning, att Rhinanthaceerna i afseende på kärlsträngssystemets bygg- 

 nad stå ganska nära den byggnad jag funnit hos Veronica, och jag skall i 

 särskilda fall till en jemförelse anföra de af Hovelacque framlagda resultaten. 



Följande undersökning börjades sommaren 1S91 i Bergielunds botaniska 

 trädgård, hvarest jag då tjenstgjorde som assistent. Den fortsattes under den 

 följande hösten och vintern på Stockholms Högskolas botaniska institut. Till 

 docenten J. af Klercker, som beredvilligt förskaffat mig tillfälle till användande 

 af denna institutions förträffliga tekniska hjelpmedel, stannar jag derför i stor 

 förbindelse. 



Kärlsträngsväfnadens byggnad i utbildadt tillstånd. 



Det torde vara lämpligt att förutskicka några ord om stammens yttre 

 morfologi hos Veronica longifolia. Första årets skott stannar på vegetativt 

 stadium och qvarlcfver endast i sin basala del, från hvilken nästa år talrika 

 skott alstras, hvilka komma till blomning och fruktbildning och derefter på 

 samma sätt dö bort med sin ofvanjordiska del, under det de underjordiska 

 stamlederna qvarlefva och alstra nya likadana skott. Det underjordiska skott- 

 system, som sålunda alstras tillhör den typ, som af Hj. Ntlsson (9) benämnes 

 stjelkbaskomplex eller pseudorhizom (anf. st., sid. 18). Dessa underjordiska 

 stamstycken växa vanligen i en kort båge innan de nå jordytan och äro någor- 

 lunda tjocka och rhizomlika. Ett eller annat skott växer emellertid stundom 

 mer horizontalt, eller växer först nedåt och beskrifver en större båge innan det 

 böjer sig upp öfver jordytan. Sådana skottdelar blifva sålunda i någon mån 

 mera stolonlika, dock är skilnaden mellan dessa slag af skottdelar rätt obetydlig. 

 De stolonlika skottdelarne nå blott en obetydlig längd (5 — 6 cm.) och någon 

 vandringsförmåga kan man sålunda icke tillägga denna växt. 



De underjordiska stamdelarne bära obetydliga lågblad, som i allmänhet 

 äro motsatta och hvilkas bladvecksknoppar utbildas till skott af den ofvan be- 

 skrifna byggnaden. Den ofvanjordiska vegetativa stamdelen bär örtblad, som 

 ofta äro kransstälda och hvilkas axillära knoppar ej utvecldas. Stammens öfversta 

 del utvecklas till ett floralt skott och från denna dels nedre bladveck utväxa 

 knopparne till liknande florala skott. I den florala regionen öfvergå bladen till 

 spridd ställning. 



Öfversigt af väfnadernas anordning på ett tvärsnitt af ett af ofvan- 

 jordstammens nedre internodier. Under öfverhuden följer ett ej synnerligen 

 tjockt lager af bark, som inåt afslutas af en tydligt differentierad endodermis. Innan- 

 för denna följer en sammanhängande ring af kärlsträngsväfnad. Denna består 

 ytterst af ett temligen tunt skikt af rundtorn likformig bast, i hvars periferi 

 talrika små grupper af bastfibrer ligga strödda. Gränsen mellan bast och ved 



