8 ACTA HORT! BHRGIANI. BAND 2. H:0 2. 



bildas af ett oafbrutet kambieskikt. Veden bildar en sammanhängande, ganska 

 tjock ring, hvilken, såsom Bohn (2, sid. 42) angifver, saknar märgstrålar och ej 

 är uppdelad i skilda kärlsträngar. En voluminös märg, bildad af stora celler 

 upptager tvärsnittets midt och synes jemförelsevis tydligt begränsad från kärl- 

 strängsringen. 



En noggrannare undersökning visar, att vedringen i olika partier af sin 

 omkrets företer ganska märkbara olikheter. Beträffande de här använda be- 

 teckningarne för tvärsnittets skilda partier (sektorer) hänvisar jag till fig. 1 jemte 



förklaring, och vill endast påpeka, 

 M att de mediana delarne af ett inter- 



nodium äro belägna midt under de 

 B X - \^^" ! *~v^^ : <c ^" detsamma hörande båda bladen. 



■,^V /\\\ / Den tangentiala utsträckningen af dessa 



-l skilda delar af tvärsnittet är ej gifven, 



"•p* utan får i hvarje särskildt fall be- 



r stämmas på grund af differentieringen 

 / I %\—mk J?xC mk — 1 \ \ L, 



1' I inom vedrmgen. 



Innanför den af kompakt ved- 



väfnad bildade sekundära vedringen 



[sv) ligga i de mediana och latcrala 



j) \ "v<v^ ^^r~~^^?\( & delarne partier af oförvedad väfnad, 



i hvars yttre skikt kärl ligga inbäddade, 



ordnade i radiala rader. Dessa partier 



(iiik) äro på midten något tjockare och 



Fig. 1. Skema öfver väfnadernas anordning på afsmalna åt sidorna. Från märgen 



tvärsnitt genom öfre delen af ett basalt intemodium 1 -,• 1 ,, 



. n , skina de sig genom cellernas ringa 



(förstoring 2 ,'). J & t> 



M median, L latera], D diagonal del af tvär- storlek ' 0ch tlllhöra uppenbarligen karl- 

 snittet; b bark, sk bastfibrer, l mjukbast, sv suceedan- strängs väfnaden. Dessa partier äro 

 ved, mk märgkrona, bs märgkronans bladspårdel, s nämligen de primära veddelarne eller, 

 dess sidodelar, m märg. som dessa tillsammantagna benämnas, 



märgkronan. Den afviker här från det vanligen för märgkronan typiska ut- 

 seendet genom de särskilda partiernas stora tangentiala utsträckning och der- 

 igenom, att de endast obetydligt skjuta in emot märgen. 



I de diagonala partierna D saknas deremot sådan oförvedad strängväfhad, 

 och märgen gränsar här intill den yttre, alltigenom förvedade, sekundära ved- 

 ringen. För denna vill jag, som motsats till märgkronan, använda den af Rai- 

 mann (11, sid. 54) föreslagna benämningen succedanved. 



Förändringar i kärlsträngsringen vid bladspärens utträde ur den- 

 samma. Nedom internodiets midt har succedanveden öfverallt ungefär samma tjock- 

 lek. Ofvan midten synas deremot de mediana och laterala delarne något smalare. 

 Högre upp mot internodiets spets afsmalna de mediana delarne af veden märk- 

 bart (se fig. 1), och samtidigt börja dessa partier af kärlsträngsväfnaden att 

 bugtas utåt. Härvid inträder en söndring i de mediana märgkronepartierna, i 

 det deras mellersta del [bs] småningom skiljer sig från sidodelarne (s) och slut- 

 ligen, i sjelfva leden, jemte det motsvarande partiet af mjukbasten träder ut ur 

 kärlsträngsringen för att inträda i bladskaftet. Häraf framgår att märekrone- 



