H. O. JUEL, DE TELA FIBROVASALI VERONIC.E LONGIFÜLI.E L. I I 



I märgkronepartierna kunna två skild: urskiljas, ett inre, bildadt af små- 

 cellig, oförvedad väfnad, hvari inga kärl synas, och ett yttre skikt, som inne- 

 håller kärl, hvilka mer eller mindre tydligt äro ordnade i radiala rader, och 

 ligga inbäddade i en liknande småcellig väfnad (fig. 3). Märgkronans kärl äro 



Fig. 3. Tvärsnitt genom den mediana 

 veddelen af ett af ofvanjordstammens 

 nedre internodier (först. 2 -p). 



sv surcedanved, mk märgkrona, ni 

 märg. 



Fig. 4. Tvärsnitt genom diago- 

 nal del af ett af ofvanjordstam- 

 mens nedre internodier (först. 2 f 5 ) 



v veddel, m märg. 



till större delen spiralkärl. De innersta äro redan förstörda, i det deras spiral- 

 förtjockning är i hög grad uttänjd. Det senare är äfven fallet med de utanför 

 följande kärlen, i högre eller lägre grad allt efter det stadium af internodiets 

 sträckning, under hvilket de blifvit anlagda. Märgkronans yttersta kärl bilda 

 öfvergångsformer till porkärl, i det de visa olika former af nätformig förtjock- 

 ning. Alla märgkronans kärl äro af mindre vidd än de närmast utanför föl- 

 jande kärlen i den sekundära veden. 



Den småcelliga väfnad, som bildar märgkronans grundmassa, är primär oför- 

 vedad strängväfnad, (kambiform, Leitzellen, fibres primitifs). I vedringens diagonala 

 delar saknas den för märgkronan utmärkande byggnaden med i oförvedad väf- 

 nad inbäddade kärl. Men ofta finnes här mellan märgen och veden ett skikt 

 af oförvedade primära element af vedringen (fig. 4). 



Raimann har i sin ofvan anförda uppsats behandlat märgkronans oförvedade 

 väfnad, »intraxyläres Cambiform», hvars förekomst han anser hittills hafva varit 

 förbisedd. Dock har Russow (13, sid. 7; 14, sid. 16) angifvit, att sådan väf- 

 nad i allmänhet är förhanden i den primära veddelen hos dikotyledonerna. 

 Om Raimanns tolkning af denna väfnad såsom reducerad mjukbast skall jag 

 längre fram i sammanhang med utvecklingshistorien yttra mig. 



Märgkrona identifieras i allmänhet med primär veddel. Emellertid får 

 man ej a priori hålla för afgjordt att alla dess element äro af primär, d. v. s. 

 prokambial natur. Redan kärlens radiala anordning synes ju tyda på upp- 

 komst genom ett kambium. Först genom utvecklingen kan detta säkert af- 

 göras. För begränsningen af märgkronan torde emellertid denna fråga ej be- 

 höfva tagas med i räkningen, ty det för märgkronan karakteristiska är spiral- 



