H O. JUEL. DE TELA HBROVASALI VERÖNtC.E LONGIl-OLLE L. 1 5 



framkallad förändring i basten. Rhizomet är ej i behof af någon större böj- 

 fasthet och behöfver derför icke någon starkare utbildning af den periferiska 

 mekaniska väfnaden. I ofvanjordstammen är deremot en sådan mera på sin 

 plats. Och då stammen i sin öfre del ej obetydligt aftar i tjocklek, så synes 

 här den erforderliga böjfastheten lättast uppnådd genom starkare utveckling af 

 bastfibrerna, hvilket ju innebär en förflyttning mot periferin af det mekaniska 

 systemet. 



Rhizomets kärlstrångsväfnad undergår en afvikande sekundär utbildning, 

 som jag vill i korthet vidröra. 



Enligt Nilsson (9, sid. 66) visa pseudorhizomerna under sin första vegeta- 

 tionsperiod i hufvudsak samma byggnad som ofvanjordstammen, af hvilken de 

 utgöra en integrerande beståndsdel, men under den följande utvecklingen fram- 

 kallas förändringar i byggnaden genom behofvet af plats för reservnäring. 



Hos Veronica longifolia är den vigtigaste skilnaden mellan pseudorhizomdelen 

 och ofvanjordsdelen af samma stam, att mjukbasten hos den förra är mycket 

 starkare utbildad. I rhizomet inträder nämligen redan på ett mycket tidigt 

 stadium en utbildning af sekundär bast, hvilken först sent kommer till utbildning 

 i ofvanjordstammen. Vidare är vedbildningen i rhizomet mera oregelbunden, i 

 det vedens yttre gräns är mycket ojemn. 



Vedringen är i de kortare, uppräta rhizomdelarne starkt utvecklad och 

 tjockare än i ofvanjordstammen. Äfven är förvedningen här ofta fullständigare, 

 emedan äfven märgkronans och stundom märgens celler blifva förvedade. I 

 horizontala stolonlika rhizom är vedringen deremot svagare utbildad. 



Vid den första vegetationsperiodens slut utbildas i bastdelen ett mäktigt 

 skikt af reservnäringsväfnad, bildad af sekundärt bastparenkym. Dess celler 

 uppstå af kambieceller, som tilltaga i volym och antaga form af parenkym- 

 celler. I denna väfnad förekomma enstaka silrörsgrupper. 



Äfven i veddelen bildas liknande oförvedadt parenkym. Bildningen af 

 vedväfnad är ytterst oregelbunden, så att man ofta finner isolerade kärl eller 

 grupper af sådana, omgifna af oförvedad väfnad. 



Under vintern äro icke blott dessa parenkymmassor, utan nästan alla 

 rhizomets väfnader uppfylda med stärkelse. 



Kärlsträngssystemets indelning i kärlsträngar. Om man vill söka 

 uppdela kärlsträngsringen hos Veronica longifolia i särskilda kärlsträngar eller i 

 partier, som mer eller mindre motsvara sådana, så kan en sådan indelning en- 

 dast beträffa märgkronan, emedan succedanveden och basten öfverallt bilda en 

 sammanhängande ring. 



I stammens öfre del bildar emellertid äfven märgkronan en sluten ring. 

 Här finnes således ingen antydan till en indelning i skilda strängar. Den enda 

 differentieringen af kärlsträngsringen ligger deruti, att vissa partier af densamma 

 stå i förbindelse med bladens kärlsträngar, andra icke. 



I stammens äldre internodier är märgkronan fördelad i fyra skilda strängar. 

 Det kan emellertid ifrågasättas, om h varje sådan representerar en kärlsträng, 



