H. 0- JUEL, DE TELA FIBROVASAU VEROMCE LONGIFOU.K L. 23 



undersökning framställer han endast den förmodan, att det intraxylära kambi- 

 formet är ett reduceradt organ '(anf. st., sid. 73), och skälen till denna åsigt 

 framgå af följande uttalande (anf. st., sid. 58): »Das Protoxylem ist lose einge- 

 bettet in cambiforme Elemente, welche, wenn zahlreiche Erstlingsgefässe vor- 

 handen sind, in der Regel unverholtzt bleiben, bei spärlichen Erstlingsgefässen 

 aber in langgestreckte, englumige, zartwandige und schwach vcrholtze Holz- 

 elemente übergehen; die Elemente gehören dem Xyleme an, werden frühzeitig 

 angelegt, erreichen aber später als viel jüngere Elemente des Xylems ihre Aus- 

 bildung. Es dürfte daher nicht ungerechtfertigt erscheinen, das intraxyläre Cambi- 

 form als ein reducirtes Organ aufzufassen.» 



Detta innebär, att märgkronans oförvedade väfnad under tidigare fylogene- 

 tiska utvecklingsstadier egt en funktion, som den numer förlorat, och att den 

 först sent öfvertager en annan, nämligen mekanisk funktion. 



Hvad beträffar uppfattningen af denna väfnad som en reducerad mjukbast, 

 så tala förhållandena hos Veronica icke för densamma. Här utbildas nämligen 

 kärl i den innersta gränsen af märgkronan, och denna uppträder således från 

 början i sin helhet som veddel. Härtill kommer, att märgkronan under den 

 ontogenetiska utvecklingen af skottet, d. v. s. i de på hvarandra följande inter- 

 nodierna, tilltager i utsträckning, hvilket väl ej borde vara fallet med en väfnad, 

 som är stadd i reduktion. 



Ehuru jag icke vill förneka, att reducerade inre bastdelar kunna före- 

 komma hos vissa växter, tror jag dock, att betydelsen af märgkronans oför- 

 vedade väfnad i allmänhet, och specielt hos Vcronica, kan förklaras på ett 

 enklare sätt. Den primära veddelen funktionerar ju under en period af längd- 

 tillväxt, och dess byggnad måste derför vara sådan, att den ej lägger hinder 

 i vägen för tillväxten. Kärlen äro derför här spiralkärl, »abrollbare Gefässe», 

 som genom tillväxten mer och mindre förstöras, och blott de, som anlagts vid 

 längdtillväxtens slut, ega längre varaktighet. Men den kärlen omgifvande väf- 

 naden måste af samma anledning vara oförvedad, om en längdtillväxt skall 

 kunna ega rum. Härigenom synes mig förekomsten af den oförvedade väfna- 

 den vara tillräckligt förklarad. Man kan fråga, hvarför då icke denna väfnad 

 förvedas, sedan längdtillväxten upphört, men man bör erinra sig, att vid denna 

 tidpunkt inträder genom kambiets verksamhet utbildningen af en sammanhängande 

 vedring, som förrättar det mekaniska arbete, som erfordras, så att en förved- 

 ning af märgkronan ej torde vara behöflig. En förvedning af märgkronan in- 

 träder emellertid stundom i stammens nedersta del hos Veronica longifolia, och då 

 ofta i samband med en förvedning af märgväfnaden. Detta synes blott innebära, 

 att i dessa lägsta internodier stammens mekaniska funktion tages i anspråk i 

 hög grad, så att väfnader, som eljes förblifva oförvedade, äfven måste deltaga 

 i förvedningsprocessen. 



Märgkronan är således enligt min uppfattning icke ett reduceradt, utan 

 snarare ett embryonalt organ, hvars hufvudsakliga funktion infaller under inter- 

 nodiets tidigare utveckling. Den synes emellertid äfven ega andra funktioner. 

 Enligt Russow (13, sid. 7) äro dessa celler i allmänhet stärkelse- och kloro- 

 fyllförande. 



Jag har förut påpekat öfverensstämmelsen i byggnad mellan märgkronans 



