12 ACTA HORTI BERGIANl. BAND 2. NIO 4. 



ovata - - rotundata. Squamas latiusculas, exteriores elongate trianguläres sub- 

 patulse albido-virescentes dorso + angusto atro apice saepe purpureas obtu- 

 siusculse, intermedia? basi et dorso + lato — angusto atras ± viridimarginatae 

 et intima; + virides lineari-lanceolatse — lineares apicibus parum v. vix 

 attenuatis + rotundato-obtusis v. interdum subtruncatis haud raro sed vulgo 

 leviter coloratis glandulis nigris densiusculis v. sat densis pilis + longis apici- 

 bus albidis v. obscuris tenuibus basi + longa crassa nigra obtectse dorso 

 parce v. levissime stellatae. Calathidium sat obscure aureum nitens radians. Ligula 

 marginales latse (circ. 2 — 2.5 mm.), extus apice purpureo-picta: v. dorso Stria + 

 angusta purpurea sat intensa et conspicua notatas. Stylus in forma primaria luteus. 

 Variat: 



b. extriatum mihi. — Ligulce marginales concolores; squamae apice vulgo 

 + attenuatae obtusiusculae. Stylus luteus. 



c. subcochleatum mihi. — Stylus virescens v. fuliginosus (saltim apice). 

 Ceterum notis omnibus habituque cum planta typica congruit. 



En särdeles prydlig och bemärkansvärd form, hvilken i flera afseenden ar 

 intermediär mellan H. Auriculcs och H. *cochleati formgrupper utan att likväl 

 intaga en direkt mellanställning emellan dem. Habituelt erinrar den mest om 

 former af H. Aurlcula, liksom delvis i bladens form, färg och beklädnad, till 

 holkens utseende och holkfjällens form samt korgens bildning, men den skiljer 

 sig från alla former af denna art genom sin mörka blomfärg och i de flesta fall 

 strierade eller åtminstone i spetsarne färgade kantligulae äfvensom genom rikligare 

 hårighet på stjelken, isynnerhet på dess öfre del samt pä holkfjällen. 



Om H. *cochleahim erinrar den stundom i bladens form, men oftast till 

 deras tandning och kupighet, samt genom sin rikligare hårighet på stjelk och 

 holkar äfvensom till de oftast färgade fjällspetsarne, men är lätt skild genom 

 sin fullständiga brist på stjernludd på stjelkens nedre del, hvaremot H. '■cochlcatmii 

 har stjernhår ända till stjelkens bas, sin glesare hårighet pä holkar och skaft, 

 hvilka senare deremot äro betydligt tätare och ljusare stjernludna, än vanligen 

 är fallet hos nyssnämda form, samt slutligen sina glesa korgar och betydligt 

 mörkare blomfärg. Äfven formen med mörka stift, som ibland rätt mycket 

 påminner om svagare håriga former af H. *cockleatum och äfven om former 

 af dess v. aureolum och hvilken den äfven närmar sig i blomfärg och frän 

 hvilken den habituelt ibland är rätt svår att skilja, igenkännes konstant genom 

 nyssnämda karaktärer. 



Från både H. Auriculce och H. *cochleati olika former afviker den genom 

 sina mörka blommor och normalt ytterst bredtrubbiga fjäll. Hufvudmassan al 

 H. *cockleati former har alltid mycket täta, mångblommiga och ljusa korgar, 

 t. o. m. ljusare än hos någon form af H. Atiricula. Endast v. aureolum har 

 temligen mörka blommor, men hos alla former af H. *cochleatum och äfven 

 hos denna äro blommorna matta och derjemte tunna, hvarföre de mycket snart 

 efter växtens upptagande sammanfalla. Hos H. *leiophanum äga blommorna 

 deremot ett vackert glänsande utseende. De äro derjemte af mycket fastare 

 konsistens och sammanfalla derföre ej snart, men inrulla sig deremot lätt med 

 kanterna uppåt. Någon gång äro de på torrare lokaler redan från början 

 något inrullade och fä då utseende af att vara tubulösa. 



