H. DAHI.STEDT, ADNOTATIONES DE HIERACIIS SCANDINAVICIS. 21 



i Hier. Bidr. (p. 9) återfört H. decolorans i sin ursprungliga betydelse, hvarvid 

 han dock synes, såsom af sid. 8 vill framgå (»Ar verkligen Herjedalsformen 

 identisk med den Fries' Symb. framstälda H. decol., och således specifikt 

 skild från Areformen?»), vara oviss, huruvida Herjedalsformen bör föras hit 

 eller ej. Hans ß serratum synes på detta ställe ej vara fullt densamma som 

 i Hn. Fl. ed. 10 (se ofvan). 



De former, som Lindeberg i Hn. Fl. ed. 1 1 benämnt H. decolorans, blefvo 

 således på grund af hans förändrade uppfattning utan namn, och i Hier, scand. 

 exs. n:o 102 sammanförde han nu under namn af H. datum Äreskutformen 

 (H. *jemtlandicnm Norrl.) med en i Ydre i Östergötland funnen form, som länge 

 och med rätta i svenska samlingar burit namnet H. pratensc. Denna form är, 

 såsom jag (i Bidr. till sydöstra Sveriges Hier. -flora, I Piloselloidea, p. 55) visat 

 och lektor N. C. Kindberg i Svensk flora förut antydt, identisk med H. dimor- 

 phum Norrl., hvilken utan allt tvifvel såsom en svag varietet tillhör H. pratensc 

 Tausch (coli.), som enligt N. & P. bör bära namnet H. collinum Gochn. 



Hvad åter H. decolorans hos N. & P., Die Hieracien Mitteleuropas, Piloselloi- 

 den 1885, p. 296, beträffar, så synas dessa förf., dertill föranledda af Lindebergs 

 föregående uppfattning, dermed ha menat Herjedalsformen (Lbg. Hier. exs. n:o 9) 

 och på grund af Lindebergs citater dermed äfven förenat Fries' ursprungliga H. 

 ^decolorans, som de dock sannolikt ej sjelfva sett, men derjemte ha de dit utom 

 en af Schultz i Flora 1862, p. 426, upptagen, mig obekant form, fört exem- 

 plaren i Fries' Herb. norm. XVI, n:o 1 1 (s. n. H. decolorans) jemte Fries' 

 exemplar i Hier. Eur. exs. n:o 19 (s. n. Pilosella decolorans *flammed) hvilka 

 bada äro samlade på Dovre och utan ringaste tvifvel tillhöra H . flammeum Fr. 

 De anförda växtlokalerna hänföra sig endast till H. flammeum Fr. (»Norwegen, 

 Dovre») och till Herjedalsformen Lbg. Hier. exs. scand. n:o 9 (»Schweden, Ljus- 

 nedalen»). Deras H. decolorans är sålunda i hög grad kollektiv. 



H. croceum Lblm. karaktäriseras isynnerhet genom sina lifligt gröna, rik- 

 håriga, ofvan glänsande, ofta mer eller mindre tandade, undertill från stjcrnhär 

 alldeles fria blad, sin på stjelken rika, på holkskaften och holkarne glesare, styfva 

 och borstlika hårighet samt sina mörkt och rent gula korgar, hvilkas kantblom- 

 mor på undersidan ega en bred, pomeransfärgad strimma, men alldeles sakna 

 violett rand. Ofta äro dock tändernas spetsar svagt violettfargade, eller stundom 

 en och annan tand helt och hållet violett. Sällan har en eller annan kant- 

 blomma en smal, föga tydlig, violett strimma. Till de vegetativa delarne er- 

 inrar den mycket om aura7itzacum-gr\xppens former, till de bredt hvitgrönt kan- 

 tade, yttre holkfjällen och de temligen bredt grönkantade inre påminner den i 

 hög grad om H. floribundum W. & Gr., isynnerhet underarten brachycephaloides 

 Norrl. [H. *cuspidatiuu Fr.). 



Enligt C. J. Lindeberg förekommer denna art i Valders i Norge »pä fjäll- 

 åsen, som trån Bagn till bortemot Tune begränsar sydvestra sidan af hufvud- 

 dalen, särdeles vid Hamrestöle, Slidre och Öjlosätrarne» samt i Opdalen (Chr. Kaurin) 

 och Memuratangen och Höft i Lom (Moe). Sjelf har jag tagit den i Torpen 

 vid Hugelien och sett den från Filefjeld (Blytts originalexemplar i Hartmans, i 

 Upsala museum förvarade samlingar), Valders, Vasendlifjeld (Söderkn och Eisen), 

 Helinstranden (Fr. Ahlberg), Hamrestöle (Söderén och Eisen, Fr. Ahlberg), 



