22 ACTA tIORTT BERGIANI. BAND 2. NIO 4. 



Öjlo (Fr. Ahlberg), samt från Stensastsbygden (Söderén och Eisen) äfvensom 

 från Dalsfjorden (Söderén och Eisen). 



ß serratum Lbg. 



II. decolorans Fr. ß serratum Lbg. Hn. Fl. ed. 10. (p. p.) — PI. decolo- 

 rans Fr. ß serratum Lbg. Hier. Bidr. p. 9., 1882. — Cfr. J. P. Norrl. Bidr. 

 tili Plier.-floran etc., p. 53 sub. PI. decolorante. 



A forma primaria foliis basalibus saturatius viridibus brevioribus latioribus 

 et magis obtusis basi magis dilatatis (prsesertim intimo et caulino), brevius, 

 dcnsius et mollius pilosis, magis serratis dentibus minutis sa:pe retroversis v. 

 saltim magis patentibus, caule paullo densius et brevius piloso-setoso et prasser- 

 tim involucris minoribus, angustioribus et magis gracilibus, squamis magis angustis 

 e basi latiore sensim in apicem augustiorem obtusiusculum v. subacutum saspe 

 coloratum attenuatis calathiisque minoribus diversum. 



Till sina allmänna karaktärer öfverensstämmer denna särdeles prydliga form 

 i det väsentligaste med hufvudformen, från hvilken den dock synes väl skild 

 genom sin öfverallt rikligare, kortare och mindre borstlika hårighet, smärre och 

 smalare holkar med jemförelsevis smalare och mera spetsade fjäll samt mindre 

 korgar, och från hvilken den får en ganska afvikande habitus genom dessa 

 karaktärer och de bredare, trubbigare, mera bredbasiga bladen (isynnerhet 

 gäller detta om stjelkbladet, som ofta har en särdeles i ögonenfallande, bred, 

 rundad bas), hvilka hafva en saftigare och lifligare, mera rent grön färg. Bladen 

 äga äfven betydligt tätare och mera framträdande tandning af jemförelsevis mera 

 utstående, ej sällan bakåtrigtade sågtänder. Korgarne äro något mindre och 

 glesare än hos hufvudformen och möjligen äfven något mörkare. Kantblom- 

 mornas tänder äro åtminstone i sina spetsar violettfärgade. Stiften äro vid 

 torkning nästan alldeles svarta såsom hos hufvudformen. Till de små, smala 

 holkarne och de spetsigare, bredare hvit- eller grönkantade fjällen liknar denna 

 ännu mera än föregående vissa former af H. floribundmti W. & Gr., isynnerhet 

 H. *brachycephaloides Norrl. 



Enligt Lindeberg finnes denna form i Norge vid Luängen nedom Opdals 

 prestgård och vid Stensem i Opdal, pä hvilket senare ställe den är anträffad 

 af fröken S. Möller ; vidare är den funnen vid Aune (fr. S. Möller. S. Alm- 

 quist enligt expl. i Riksmuseet). 



Hieracium subdecolorans (Norrl.) ampl. 



Under denna art sammanför jag följande former: H. *stylosum (Auctt. suec. 

 p. p., Norrl. 1. c), H. ■■subdecolorans (Norrl.) och H. *curticeps Norrl., hvilka alla 

 J. P. Norrlin enligt ordalagen sid. 40 under H. cochleatum i sina Bidr. visat 

 sig uppfatta såsom sins emellan beslägtade och på samma gång å ena sidan 



