H. DAHLSTEDT. ADXOTATIOKES DE HIERACIIS SCANDINAVICIS. 29 



b. subexcclsins n. forma. 



Caide ssepe bifolio basi apiceque valde rubescente, foliis magis acutis basi 

 pnesertim fol. caul. inf. latioribus in costa prpesertim densius stellatis, pilis lon- 

 gioribus prsecipue ad basin apicemque caulis, in ramis pedicellisque et in invo- 

 lucris, hoc loco ssepe uberioribus, mollibus et vulgo magis dilutis, squamis 

 involucri paullo latioribus, brevioribus in apicem latiorem magis obtusum con- 

 tractis minus stellatis nee non ligulis marginalibus extus latius, ssepe longius et 

 intensius purpureo-striatis diversum. 



Genom något rikare och mjukare hårighet på stjelkbasen, stjelkens öfre del, 

 vippgrenar och holkar, något bredare, trubbigare och kortare fjäll, bredare och 

 kortare holkar med mindre ludd samt bredare, lifligare och längre ned strierade 

 kantligulse äfvensom spetsigare blad med på medelnerven rikare stjernludd är 

 denna form rätt väl skild från föregående, ehuru den dock står den så nära, att 

 den troligen ej är att betrakta ens som varietet. Genom flera af dessa ka- 

 raktärer, isynnerhet den rikare hårigheten och det något rikare stjernluddet 

 ansluter den sig i någon mån till H. *jemtlandicum, genom bredare fjäll, de 

 starkare strierade kantligulse och de skarpare spetsade bladen påminner den 

 äfven om H. *valdersianum N. & P. och H. '''cxcelsius Norrl. 



Anträffad i Norge, Valders vid Helinstranden rätt talrikt (Fr. Ahlberg, 

 1883) samt vid Gjendin, här med nästan ostrieradc kantligulae, men eljest öfver- 

 ensstämmande (J. E. Zetterstedt, s. n. H. decolorans). 



2. H. *flammeum Fr. ß apricum (Lbg.). 

 H. flammeum Fr. var. aprica Lbg. in sched. 



A forma primaria paullo diversum foliis saepius angustioribus, inferne prse 

 sertim in nervo dorsali densius et longius pilosis magis stellatis. caule prse- 

 scrtim sursum sparsius piloso ramis densius glandulosis epilosis v. parce pilosis, 

 pcdicellis crebrius glandulosis vulgo modo sub involucris sparsim et obscurius 

 pilosis, involucris minoribus obscurioribus parcius pilosis et minus stellatis, squamis 

 magis lineari-lanceolatis paullo obtusioribus, calathidiis minoribus. 



Alla dessa karaktärer äro till större delen blott relativa och kunna möj- 

 ligen till dels tillskrifvas ståndortens inverkan. Delvis synes en på stjelk, holk- 

 skaft och holkar något rikligare hårig, som det synes, skuggform frän Helinstranden 

 häntyda härpå, men äfven hos denna synes hårigheten på bladen vara längre 

 och tätare samt holkarne mindre med mera jemnbreda, mindre utdragna och i 

 spetsen något bredare fjäll än hos hufvudformen, som den förbinder med formen 

 från Hamrestöle. Huruvida denna form skall betraktas som varietet eller blott 

 modifikation af H. *flammeum tillhör framtiden att afgöra. Jag vill här emel- 

 lertid påpeka densamma. En noggrann undersökning på fyndorterna liksom 

 odlingsförsök vore utan tvifvel af intresse. I Bidr. etc. p. 49 under H. opda- 

 lense omtalar J. P. Norrlik denna form såsom »en närliknande, men i flera 

 afseenden skiljaktig form». Onekligen kommer den, att döma af beskrifningen, 

 rätt nära denna, hvilken för öfrigt torde vara nära beslägtad med H. *flammeum. 



