Il DAHLSTEDT, ADNOTATIONES DH HIERACIIS SCANDINAVICIS. 3) 



i lefvande tillstånd är lätt att igenkänna. Frän densamma är den bland annat 

 skild genom på stjelkens nedre del, bladskaft och blad, isynnerhet på medel- 

 nerven och bladens bas, betydligt tätare och något längre hårighet, tätare stjern- 

 ludd på bladens undersida, på stjelken och inflorescensgrenarne och betydligt 

 tätare på öfversidan af bladen, kortare, mera bredskaftade och mera kortspetsade, 

 sällan så tydligt tandade blad af rent och ljust grön färg (hos // *mesodicum l ) 

 Dahlst. nästan lökgrön), något rikhårigare och mera glandelhåriga holkskaft, 

 kortare, bredare holkar med rundare bas och ungefär lika rikliga men kortare 

 och finare glandier och tätare samt gråare hår, nästan jemnbreda, kortare och 

 trubbigare fjäll (hos H. *mesodicum från bredare bas längre utdragna i en sma- 

 lare men trubbad, oftare kolorerad spets) samt ungefär dubbelt så rikliga stjern- 

 hår och slutligen genom tätare, mörkare gula korgar med mindre radierande, 

 tydligt tubulerade kantiigulje. Frän H. '-'amblycepltaloidcs Dahlst. är den utom 

 genom nyssnämnda kännemärken lätt att skilja genom sina ljusare gröna, smalare 

 blad, alltid ofärgade brakteer och jemnbreda fjäll med rikligare stjernludd. 

 Har en stor likhet med den nyssnämndas var. ß tubulatum Dahlst. och torde 

 vara nära beslägtad med densamma och på samma gång utgöra en sjelfständig 

 mellanlänk mellan den och // ''mesodiaini Dahlst. Från densamma, hvilken 

 den nästan alldeles liknar till holkfjällens form och holkens allmänna utseende, 

 är den skild genom starkare stjernludna och håriga holkfjäll, något ljusare 

 blommor, af hvilka de yttre äro mindre tubulerade, rikligare hårighet och tätare 

 stjernludd på bladen (äfven på öfversidan) och på stjelken samt lägre, spädare 

 växt. Odlad i trädgården behåller den i allt sina karaktärer, men blir krafti- 

 gare och bildar mattlika tufvor. 



Anträffad rikligt i Herjedalen på ett par ställen i Hamratjällens björk- 

 region nära Malmagen pä solöppen, frisk och fast mark vid en fjällbäck (förf.). 

 Afven funnen vid Fjellstugan i Klöfsjö socken i Jemtland (förf. och A. 

 Magnusson). 



3. H. |: subfloribundum (N. & P.). 



H. floribundum W. & Gr. subsp. suecicum Fr. <5' subfloribundum N. & P. 

 p. p., Die Hieracien Mittel-Europas, Piloselloiden, 1885, p. 693. — Pilosella 

 svecica Fr. var. 3. asperula Norrl., Adnotationes de Pil. Fenn. I, 1884, p. 92 

 — J. P. Norrlin, Herb. Pilos. Fenn. n. 35, ^6 (f.). 



De bada former (Norrl. Herb. Pilos. Fenn. n. 35, 36), hvilka N. & P. huvud- 

 sakligast föra hit, äro visserligen i sina karaktärer något skilda, men ej på 

 det sätt, de uppgifva. Exemplaren i Herb. Pil. Fenn. n:o 35, hvilka N. & P. 



benämnt 1. cfloccosum hafva ej: »Flocken auf den Blättern o», utan 



nästan lika tydligt stjernludd som hos den andra formen (Herb. Pil. Fenn. 

 n:o 36), och äfven på basalbladen är luddet åtminstone på medelnerven 



') Acta horti Berg. Band. 1. N:o 7. 189t: II. Dahlstedt, De Ilieraciis nonnuUis in hört. Berg. 

 cultis, pag 14. 



