H. DAHLSTEDT, ADNOTATIONES DK HIERACIIS SCANDIN AVICIS. 4I 



v. supra medium insertum + lanceolatum — lineare v. prope anthelam affixum 

 lineare subtus + tomentosum margine et in dorso rare v. sparsim — sat den- 

 siuscule glandulosum. Anthela parva valde contracta, simplex — subcomposita 

 3 — 7-cephala ramis saepe valde approximatis (partim subumbellatis) brevibus 

 cum pedicellis brevibus acladioque 5 — 10 mm. longo dense canotomentosis glan- 

 dulis densiusculis — sat densis brcvissimis, mediocribus v. longis — longissimis 

 in diversis speciminibus varia ratione mixtis (sub involucris et in acladio pra;sertim 

 longioribus) obtectis, squamis albo-virescentibus dorso ± glandulosis. Involvera 

 parva humilia crassiuscula + canescenti- v. atro-viridia basi obtusa — truncata. 

 Sgvamce exteriores paueje + anguste lineares — ovato-lineares acutiuscula; ± 

 late albido-marginata;, interiores + ovato-lanceolata; (1 — i, 5 mm. lata;) anguste 

 et + obscure viridi-marginatse apicem versus + cito angustata; obtusiusculae 

 — sat obtusa;, intima; late viridi-marginatae acutiuscula;, oranes apieibus ± 

 virescentes, dorso densiuscule — sat dense margine leviter stellata;, ceterum 

 glandulis densiusculis — sat densis parvis, mediocribus — longis v. interdum 

 longissimis variis rationibus in spec. diversis inter se et in pilis nigris longis 

 solitariis usque sparsis abeuntibus. Calathium luteum parvum — medioere. 

 Ligjda; saepe subtubulosse, marginales dentibus ina;qualiter longis sublaceratae 

 dorso evittatae v. rarissime in uno alterove dente leviter purpureopietae Stylus 

 mere luteus. 



Denna form, som habituelt mycket påminner om högväxta och flerblom- 

 striga former af H. Avrievla L., utmärker sig genom sitt långa, krypande rhizom, 

 flera, vanligen 2 — 3, oftast underjordiska eller halft underjordiska, långa och fasta 

 stoloner, högväxt, vågböjd, mer eller mindre stjernluden och mer eller mindre 

 glandelhårig, upptill ofta sparsamt borsthårig, vid basen glest mjukhårig, 1 — 2- 

 bladig stjelk med ofta mer eller mindre nedliggande eller mer eller mindre båg- 

 böjd bas, smala och långa rosettblad af smalt tunglik till tunglikt lancettlik 

 form, af hvilka de inre äro kort spetsade med ofta veckad spets och bugt- 

 bräddad, ej sällan glest fintandad kant, de yttre trubbade, rikligt stjernludd 

 framför allt på de inres och stjelkbladens undersida, isynnerhet hos det öfversta, 

 hvilket är litet och oftast sitter öfver stjelkens midt, (ej sällan nästan alldeles 

 under vippan), små breda holkar, liksom skaften klädda af små till ytterst långa 

 glandier i växlande förhållanden såväl på olika delar af holken som hos olika 

 individer, de större glandierna ofta utan gräns öfvergående i långa, mörka, van- 

 ligen sparsamma hår, samt slutligen liten hopträngd vippa med korta, tätt sittande, 

 tätt stjernludna grenar och skaft. Bladen äro oftast smala och långt skattade, 

 i allmänhet upprätta, ej blott på gräsbevuxna utan äfven på denuderade lokaler. 

 På magrare, finare sand och på mossjord bli bladen mindre rikhåriga, men 

 kortare håriga och ytterst tätt stjernludna. På öfre delen af stjelkcn, vippgrenarne 

 och i ringare grad äfven på holkarne bli på dessa lokaler glandierna korta eller 

 medellånga och mera likformiga samt öfvergå sällan i ett och annat mörkt hår. 

 På friskare ställen blir hårigheten något längre, stjernluddet något glesare, bladen 

 mera spetsade och i kanten mera tandade och bugtade samt glandierna under vippan, 

 under holkarne och på holkfjällen af högst växlande storlek, från små i alla grader 

 öfvergående i mycket långa, af hvilka somliga hafva ytterst små knappar och 

 ha att uppvisa alla öfvergångar till lika långa eller längre, svarta, sällan kort 



6 



