H. DAHLSTEDT, ADNOTATIONES DE HIERACIIS SCANDINAVIC1S. 49 



plicata sparsim denticulata — dentata dcntibus patentibus v. saepe reversis, 

 caulina inferiara magna lanceolata saepe sat longe et irregulariter dentata, reli- 

 qua magis integra — integerrima lineari-lanceolata longe cuspidata summa linea- 

 ria subulata, omnia sparsim pilosa et subtus rarius stellata quam in forma 

 primaria. Involucra magna obscura — fere nigra Iatiuscula densiuscule — sat 

 dense pilis longis apice albidis v. fuscescentibus basi nigra crassa, glandulis nullis 

 v. ad ,apicem squamarum solitäras obtecta, rarissime stellata. Squamce sat latse 

 e basi latiore sensim in apicem obtusum — obtusiusculum v. in intimis acutum 

 — subulatum piceum + nudum attenuatse. Calathidia maxima sat radiantia. 

 Ligulce latae (3—3,5 mm.) apice glabrx. Stylus luteo-ferrugineus v. subfuscescens, 

 stigmatibus viridi-fuscescentibus, vetustate v. post exsiccationem badiofuscus. 



Habituelt är denna betydligt skild från hufvudformen, men genom sina 

 karaktärer ej så väl begränsad från den. Vid Tännäsberget i Herjedalen, erbjöd 

 den på de friska eller fuktiga, sluttande ängsvallar, der den växte dels på 

 öppnare ställen, dels i kanten af smärre busksnår i större samlade grupper, 

 genom sina stora, lysande gula, af sin tyngd lutande korgar och sin kraf- 

 tiga växt en präktig anblick och var en af de ståtligaste alpinum-ioxmax , 

 jag hittills sett. Sådan den här uppträdde påminde den i ganska ringa grad 

 om de spädare former af H. *a3spersum, som vanligen äro att påträffa, och jag 

 trodde mig i början ha funnit något alldeles nytt, men vid närmare undersök- 

 ning fann jag den mycket närstående vissa former af nyssnämnda art, hvilka 

 jag påträffat förut i samma landskap. Denna art, hvilken öfverallt i Herjedalen 

 var mycket utbredd och troligen i dessa trakter är mycket allmännare än både 

 hufvudformen af H. alpimtm L. och H. *frondiferum Elfstr. samt H. *fuliginosum 

 Laest, hvilken för öfrigt i Herjedalen var ytterst sällsynt, ehuru den i Jemtland, 

 såsom på Åreskutan och vid Storlien med flera ställen, synes vara rätt tal- 

 rik, är för öfrigt i samband med sin allmännare förekomst och sitt uppträdande 

 på ganska olikartade lokaler rätt variabel. Den synes ej blott lätt taga intryck 

 af lokalen, om hvilken den ej är så nogräknad, och uppträda i många habi- 

 tuelt rätt olika ståndortsmodifikationer utan äfven vara splittrad i flera temligen 

 konstanta raser, af hvilka några här må omnämnas: 



1) En spädare, ofta högväxt form med smala, mörka holkar, klädda af glesare, 

 mörka hår och med spetsigare fjäll och brunfärgade holkljällspetsar. Stjelkens 

 öfre del under sjelfva holken är hos denna klädd af temligen glesa, mörka hår 

 och glest stjernludd, men är alldeles eller i det närmaste utan glandelhår. 

 Stiften äro vanligen gula, men ofta med svag anstrykning af grönt och mär- 

 kenas insida nästan alltid grönaktig. Vid torkning mörknar stiftet vanligen. 

 En gröfre, mycket storväxt form af denna påträffades nära Klöfsjö i Jemtland 

 och på flera ställen i Herjedalen, och liknade mycket ofvan beskrifna form, 

 isynnerhet då den, som ibland hände, hade bladen något tandade. Den syntes 

 utgöra en mellanform till denna. 



2) En vanligen lägre och ofta gröfre form med bredare och ljusare 

 holkar, klädda liksom de mera stjernhåriga skaften af rikare och ljusare hårighet. 

 Skaften äro hos denna form vanligen utan glandier, och stjelk samt blad van- 

 ligen hårigare. Stiften äro alltid rent gula, äfven vid torkning och vid af- 

 blomstringen. Dessa bada former synas dock utan gräns öfvergå i hvarandra. 



