50 ACTA HORTI BERGIAN1. BAND 2. N:0 4. 



Oberoende af dessa skiljaktigheter variera båda efter lokalen. På torrare, vare 

 sig öppna eller skuggigare ställen bli bladen mera håriga, på de förra ställena 

 fastare och tjockare, på de senare tunna och slappa. På fuktiga ställen bli de 

 ofta nästan alldeles glatta och glänsande, isynnerhet de yttre. På öppna, de- 

 nuderade platser, såsom på sandiga vägkanter, der den i Plerjedalen var mycket 

 vanlig, blifva bladen tjocka och köttiga, svagt glaucescenta samt breda och tätt 

 tryckta till marken. I allmänhet äro bladen hos dessa båda former tunglika 

 till spadlika och trubbiga, utom de inre och stjelkbladen, samt omärkligt eller 

 ej alls tandade. 



3) En form med ljusa stift, bredare holkar och trubbigare fjäll, öfverallt 

 rikligare, ljus hårighet och rikligare stjernludd, äfvensom ganska talrika små 

 glandier på skaftens öfre del. Den liknar häri både H. alpinum h.,f. primaria 

 och H. *frondiferum Elfstr. Den synes mig vara en form, h vilken samman- 

 binder H. *adspersum Norrl. med hufvudformen af H. alpinum L., ehuru den 

 står den förra betydligt närmare och tillhör dess variationskrets. Mig förefaller 

 den att vara grundformen till de öfriga formerna af H. *adspersum och utbil- 

 dad ur H. alpinum L. 



Alla dessa former liksom ß roborasceus öfverensstämma fullkomligt i blom- 

 mornas färg, hvari de säkert skiljas från alla former af H. *frondiferum Elfstr., 

 som har de ljusast gula blommorna af alla våra alpinum former (nästan svafvel- 

 gula) hvarigenom den påminner om H. intybacaim Jacq. 27. *frondiferum är 

 dessutom väl skild genom bladform och hårighet, de vid torkning nästan svarta, 

 lefvande grönaktiga stiften och genom den biologiska karaktären, att den, såsom 

 jag på Skarffjället hade tillfälle att iakttaga, sluter sina korgar på aftonen be- 

 tydligt senare än II. *adspersum. Ehuru den här beskrifna formen tydligen 

 genom mellanformer är förbunden med den nyss omnämnda formen 1) af 77 

 *adspcrsum, är den likväl så skild genom sin afvikande habitus, tandade, smala, 

 spetsiga och långa blad, närvaron af glandier på holkskaften, gröfre holkar med 

 bredare fjäll och mörkare stift samt de stora, vida korgarne, att den synes mig 

 böra särskildt anmärkas och upptagas under eget varietelsnamn. Äfven hos 

 späda och små individer förefinnas de nyssnämnda karaktärerna mer eller mindre 

 utpräglade. Den synes mig mera än öfriga former af H. *adspersum (Norrl.) 1 ) 

 tendera åt H. depilatum Almqu. (från hvilken den dock är långt skild), isyn- 

 nerhet åt dess storholkiga, bredtjälliga och mera håriga former eller ännu mer 

 åt PI. eximiiforme Dahlst. och närstående. Isynnerhet påminner den i en del 

 karaktärer och i habitus rätt mycket om en som det synes nära den sistnämnda 

 stående medelform till H. depilatum Almqu. från Torpen i Norge. 



') H. *adspersum (Norrl.) finnes utdelad i J. P. NoRRLIN'S Hier, exs., fasc. I. (188S) n:ris 

 84 o. 8s och i mina Ilieracia exs. fasc. III (1889) n:o 17 och dessutom i flera modifikationer i 

 Herb. Hier. Scand., Cent. III, n:ris 8—12. 



