H. DAHLSTEDT. ADNOTATIONES DE HIF.RACIIS SCANDINAVICIS. 55 



var endast genom en tillfällighet den upptäcktes, då vi slogo oss ned för att 

 hvila. Ofta kunde vi flera gånger passera den plats, der vi funnit några indi- 

 vider och märkte först efter långvarigt sökande, att den verkligen fans i mängd, 

 fastän den genom sina outvecklade ligula? så föga framträdde bland den ötriga 

 vegetationen. Samma var ungefär förhållandet på Skarffjället i nedre videregio- 

 nen, der den dock på den öppna och torra, af korta gräs och lafvar bevuxna 

 lokalen lättare föll i ögonen. På denna lokal syntes den ej äga den trefnad 

 som på den förstnämnda. Exemplaren voro små och hade nästan alla rosett- 

 bladen och ofta en del af stjelkbladen förvissnade. Till ersättning hade i ro- 

 settbladens veck nya, småbladiga rosetter utbildats med små, rundade, mera 

 helbräddade och glattare blad än de öfriga. Samma form är anträffad i Torne 

 Lappmark, Apeskijoki bibäck (K. P. Hägerström). 



ß euglossum n. var. 



H. Dahlst, Herb. Hier. Scand., Cent. Ill, n:o 18. 



A forma primaria diversum foliis basalibus et infimis caulinis vulgo latiori- 

 bus magis rhomboideis ina;qualiter 2— 3-dentatis longe et anguste petiolatis ; 

 caulinis 3 — 4 cito decrescentibus. infimis rhomboideis, mediis lanceolato-rhomboi- 

 deis, summis linearibus cuspidatis, omnibus magis pilosis nec non ligulis bene 

 evolutis longissime pilosis. 



Ganska väl skild från föregående, med hvilken den alldeles öfverensstämmer 

 till stjelkens och holkarnes bärighet och de senares form; genom spensligare, fier- 

 bladigare stjelk med bredare, kortare blad, mera långskaftade, hårigare basal- 

 blad och de utvecklade ligula;, hvilka äro längre håriga än hos hufvudformen. 

 Liknar habituelt mycket H. *fuliginosum Laest, men är med lätthet skild genom 

 sina korla och breda holkar med rundad bas. Har äfven på stjelkens öfre 

 del obetydligt glesare hår och glandier än hufvudformen, men är lika tätt stjern- 

 luden. Ar alltid enblomstrig. Liknar habituelt rätt mycker H. *globiceps, men 

 är bland annat lätt skild genom de mörka stiften. 



Anträffad i Herjcdalen på de branta sluttningarne på östra sidan af Skart- 

 Ijellct i nedre fjällregionen sparsamt bland H. alpiiiiiin, H. *adspersum, H. *fron- 

 diferum och Ii. *capnostylum (förf). 



Y runcinosum n. var. 



Denna utmärkta form är skild från föregående genom vanligen bredare, ojemnt 

 och brcdt samt djupt och naggadt tandade blad, af hvilka de yttre ofta äro i 

 kanten mera vågiga och hafva flera af tänderna starkt utåt eller bakåtrigtade, och af 

 hvilka de inre ofta vid . basen äro ojemnt långtandade till flikade med krökta 

 tänder. Äfven de nedre stjelkbladen äro rikligare, mera oregelbundet och längre 

 tandade, ofta med spetsiga, starkt böjda och ibland sylspetsade tänder. Stjelken 

 är än enblomstrig, än oftare upptill med 1—2, böjda, enblomstriga grenar eller 



