H. DAHLSTEDT, ADNOTATtONES DE HIERACIIS SCANDINAVICIS. 73 



Utmärker sig genom låg, i — 3-blomstrig, långhårig stjelk, med stora, grön- 

 svarta holkar, klädda af täta och långa, vid basen temligen grofva och svart- 

 fotade, långt hvitspetsade hår, stora korgar med breda ligulse, hvilka i spetsen 

 äro glatta eller försedda med spridda hår, små yttre, temligen breda, helbräddade 

 och trubbade, för öfrigt allt smalare, längre och spetsigare inre blad af lancettlik 

 eller genom ett par ofta utbildade, motsatta, låga och trubbiga tänder något rhom- 

 bisk form, 1 — 3 stjelkblad, skilda af långa internodier, och af hvilka de 1 — 2 nedre 

 äro lancettlika och något rhomboidiska genom ett par motsatta, trubbiga tänder 

 eller på båda sidor grundt och trubbigt två- sällan flertandade och de öfre 

 oftast äro små, lancettlika eller brakteliknande. Sällan äro alla bladen nästan 

 eller helt och hållet helbräddade. Stjelkbladen äro ofta vigglikt nedlöpande och 

 oskaftade med smal vidfästning, men ibland hopdragas de nedom midten och 

 hafva på den återstående nedre delen af bladet ända till den halft omfattande 

 basen parallella sidor. Synnerligen karaktäristiska äro det eller de nedre genom 

 ofta två motsatta, trubbade och breda tänder lancettlikt-rhombiska, något dolk- 

 liknande stjelkbladen. Stjelken är nedtill långhårig af täta, ljusa och mjuka 

 hår; upptill bli håren längre och gröfre med starkt förtjockad, svart bas. Stjern- 

 luddet är vid basen glest men tilltar uppåt i täthet, är sparsamt på holkens 

 bas, men saknas för öfrigt nästan alldeles på den öfriga delen af holken. Gland- 

 ierna, som förekomma spridda på holkskaften och de yttre fjällen, äro på de 

 förra medellånga med grof, svart bas och små, gulaktiga knappar, på de senare 

 små och nästan alldeles dolda af håren. Till holkarnes storlek och form samt 

 fjällens form och beklädnad och de stora korgarne liknar denna underart 

 // *eximiiforme Dahlst., men är väl skild genom sina smala blad, sin längre 

 och gröfre hårighet och de sparsammare men gröfre och längre glandierna. Till 

 hårighetens beskaffenhet erinrar den om H. personatum Fr. ] ), men är endast 

 att anse såsom aflägset befryndad med denna, från hvilken den väl skiljes ge- 

 nom sina långa holkar med spetsiga fjäll, längre hårighet och sparsammare 

 glandelhår samt dessutom genom helt olika bladform och habitus. 



Anträffad i Sverige vid stranden af Bunnerviken vid Bunnerfjället i Jemt- 

 land (C. J. Johansson 1885). En möjligen hithörande eller åtminstone när- 

 beslägtad form, hvilken mycket påminner om greniga former af den sannolikt ej 

 så aflägset beslägtade H. *adsfiersum Norrl. och har flera stjelkblad med tätare 

 tandning samt ofta nästan gult stift, är funnen vid Enaforsholm i nyssnämda 

 landskap (E. T. Sundelin). 



2. H. *handoelense n. subsp. 



Caulis 20 — 35 ctm. altus gracilis — crassiusculus 3 — 4-folius + flexuosus 1 — 3- 

 cephalus, basi vinosus parce — sparsim et ± longe pilosus, medio sparsim — den- 

 siuscule et sat longe pilosus sparsim floccosus, apice densius floccosus et pilis 



') Denna form är mycket fristående inom Alpina och af särskildt intresse, emedan den genom 

 sin borstiga hårighet på stjelk och blad samt sina gula stift erinrar om Oreadea, till hvilka den 

 otvifvelaktigt bildar en öfvergång. Den står dock till sina flesta karaktärer närmare den förra grup- 

 pen, till hvilken den bör räknas. 



